EN FABEL FRÅN EN SANN TRAGEDI
JULAFTON
Hallå, Tre? Allt klart. Bär in det.
Brigade.
Ut i bräschen igen.
Ja, kökschefen!
Var fan är jag?
DUCH KAFÉ FISK OCH POMMES FRITES
- Det är Diana! - Ursäkta mig.
Jag letar efter en plats.
Jag har ingen aning om var jag är.
Det finns inga skyltar någonstans.
Var är jag?
Okej.
"Halva min vikt är i smycken, i alla fall."
Kommer du ihåg när hon sa det?
Jag har bara hört talas om det.
Är hon här än?
- Inte än, frun. - Då är hon sen.
Och han är tidig.
Och ändå är hon sen.
Bra, bra, bra.
Ursäkta mig?
Vad fan gör du här, Diana? Jag menar, Ers Kungliga Höghet.
Jag är vilse.
Men om det är du, måste jag vara nära, eller hur?
Ja, godset är precis där. Men varför kör du själv?
- Bilar kör inte sig själv. - Nej...
Men var är din förare? Dina säkerhetsmän?
Jag vet inte. Jag var på ett café i Kensington där jag fick dela ut presenter.
Och då kände jag bara för... köra bil.
- Vet de det? - Nej. Jag bara körde.
Tja, men...
- Hej, igen. - Hej, Darren.
Finns alla där?
Ja, förutom Hennes Majestät.
Perfekt.
Titta! Självklart. Nu vet jag var jag är.
Vi brukade kalla honom Bertie.
Det är min pappas kappa han har på sig.
Vi bodde på andra sidan kullen. Pappa gav bonden sina kasserade kläder.
Hur kan jag gå vilse där jag lekte som barn?
Vi borde verkligen komma iväg.
Kommer de att döda mig, tror du? Jag måste undersöka det.
Undersöka vad? Det är smörgåsar om en kvart.
Jag är säker på att det är pappas.
Säg att en stor traktor gick sönder och stannade.
Säg att du gick vilse.
Det är för sent att bortförklara.
Hennes Majestät. - Ers Kungliga Höghet.
God dag.
Nej. Gary brukar låta mig slippa.
Gary, Ers Kungliga Höghet?
Den vanliga jul-pagen. Det finns en förståelse mellan oss.
Jag brukar inte väga mig. Hälften är i alla fall smyckena.
Som jag brukar säga.
Men det är bara mitt skämt.
Hennes Majestät själv har precis satt sig på vågen.
Hon insisterade på att alla skulle följa efter.
Jag har nog inte sett dig förut.
Det här är första gången jag är här.
De måste se till att alla följer efter.
Ingen står över traditionen.
Bra. Jag har tillräckligt med problem.
Vi behöver gå upp minst 1,4 kilo. Det borde bevisa att vi njöt av julen.
- Inte sant? - Det är traditionen.
Introducerad av Prins Albert 1847.
På skoj.
Det är skamligt kul också.
Men jag vågar inte lova någonting.
Jag försöker komma ikapp.
- De är alla här, eller hur? - Ja.
Vad hände?
Det var en traktor som stod stilla.
Jag var tvungen att hjälpa till att laga den. Mina fingernaglar.
- Är sovrummet kallt i år igen? - Ja, det är det.
Jag säger det varje gång. De lyssnar aldrig
Frun, om sovrummet är kallt...
Det är det alltid.
På skoj. En tradition.
Jag skickar upp fler filtar.
Varför inte bara skruva upp värmen? Jag säger det varje år.
- Mamma? - Hur du ser ut!
Mamma, jag fryser.
Vem gav dig den stora, dumma kappan?
Det är från förrådsrummet. Hans kungliga höghet frös så.
Istället för att skruva upp värmen har de klätt ut dig till Churchill.
Deras Kungliga Höghet, familjen är samlad i salongen och får smörgåsar.
De väntar allihop.
Smörgåsar.
Smörgåsar. Heliga smörgåsar.
Bra. In till smörgåsarna. Jag är där om en minut.
Frun?
Tre dagar.
Bara tre dagar.
Maggie.
Herregud. Sa de inte det till dig?
Jag har fått dig tillbaka igen.
Jag bad om dig. De gav mig dig för att jag insisterade.
Bra. Det ger hopp.
Här är dina klänningar för hela julen.
Jag måste gå. Lyssna... Det finns en kappa i min bil.
Du måste rengöra den, reparera den, vad som än krävs.
Var kommer den kappan ifrån?
Ett avlägset förflutet.
- Vems avlägsna förflutna? - Familjen Spencer.
Jag var alltid sist tillbaka. Kom sent till allt.
Jag var hemma en halvtimme efter de andra. Och alla skrattade.
Jag hade faktiskt glömt fågelskrämman tills idag.
Tror han fortfarande vakar över oss.
Hur kan han se oss?
Frun? De ska öppna presenterna.
Jag kommer.
Mamma? Varför ska vi öppna våra julklappar på julafton?
Varför inte på morgonen som alla andra?
- I skolan lär ni er tempus, eller hur? - Ja.
Det finns dåtid, nutid och framtid.
Det finns bara ett tempus här. Det finns ingen framtid.
Och dåtid och nutid är samma sak.
Pappa har berättat för Harry att tomten sätter de kungliga före de andra, -
– så vi får de bästa presenterna.
- Det är sant! - Han tror fortfarande på det.
Det var faktiskt min uppfinning.
Jag tror mamma.
Men pappa bekräftade det.
Då måste det säkert vara sant.
Ja, självklart.
Ni två får kol i julklapp.
Kan vi inte gå till vårt gamla hus?
Det är igenspikat.
Det är uppenbarligen farligt.
De sa: "Det är farligt, du vet", med dystra röster.
Som att dörrar stängs in.
Har farmor bestämt det?
Frun, de andra väntar.
Ni går ner. Jag kommer snart.
Gillar du att göra dem arga?
Ja, sjukt mycket.
Mamma... Vad hände?
Det är jul. Allt får vänta till efter jul.
Gå ner nu.
Helvete!
Där var den.
Vad tror du?
Mycket vackra, Ers Kungliga Höghet.
- Är inte ditt namn Martha? - Maria, frun.
Min man vet inte, men...
Jag såg en bild där hon bar exakt samma pärlor.
Han köpte exakt samma present till henne. Men han bryr sig inte.
Det är därför jag lämnade dem. Som en gest.
De är vackra.
Det är väl inte pärlornas fel?
Nej, frun.
Om jag gav dig dem, skulle du acceptera dem?
Nej. Det kunde hon inte drömma om, frun.
Jag har hört att det finns en klänning de passar till. Allt är planerat.
Schemalagt in i minsta detalj.
Det är som om allt redan har hänt.
ANNE BOLEYN - EN MARTYRS LIV OCH DÖD
Pappa, sa du inte att vi är avlägset släkt med Anne Boleyn?
Jag har läst allt om henne. De skrev till och med en dikt om henne.
"Hon gifte sig med kungen av England. Och kungen högg av hennes huvud."
"För han träffade en annan kvinna."
"Och hon var drottningen han ville ha... 'istället'."
JULDAGSFRUKOST
JULDAGSLUNCH
AVRESA
- Vem är det? - Det är Maggie, frun.
Kom in.
En krissituation.
Tack gode gud att det är du. Titta.
Varför är det kris? Det är vackert.
- Den passar inte. - Har du provat den?
Nej, den passar inte mitt humör.
Den ska vara svart. I motsats till pärlorna.
Inte nog med det, jag räddade den från en fågelskrämma. Jag pratar med den.
Och bekräftar därmed alla rykten om min kollaps.
Dammet i det här huset måste innehålla död hud från alla som har bott här.
Det här har varit drottning Victorias rum.
Så hennes hud virvlar runt i luften.
Hon bar svart i 40 år efter att hennes man dog.
Det är sann kärlek, eller hur?
Det finns ingen anledning till svart. Ingen är död.
- Jag har gått upp i vikt. - Nej, du har tappat vikt.
Det är inte uppe för diskussion. Kommer du ihåg att vi pratade om det?
De fyller dina ägg med prinsar och rider sin väg. Det är bara bra.
Åt helvete med det. Jag tar på mig klänningen. Med pärlorna.
Bra. Det är ett bra val.
Jag är för svag för att insistera på svart.
- Det kommer att vara okej. - Ja, det borde det. Bra.
Man är ute i världen, sitter på en krog och har kul.
Stående på ett fält fullt av landminor.
Så stå väldigt stilla och le mycket.
Här i huset kan alla höra allt.
Ja, även ens tankar.
Vem är han den nya? Han kan läsa ens tankar.
- Ja, de tar det på allvar nu. - Vad?
Det med dig.
- Det finns en oro. - Ja, en oro.
Det ska låta som medkänsla.
De har god anledning till oro. Jag är på väg bort.
- Var? - Jag vet inte.
Idag skulle jag precis köra vidare.
I år insisterade de på att väga mig.
"På skoj."
De kan inte ändra sig. Du måste ändra dig.
Och vägningen är bara för skojs skull.
Man får inte se konspirationer överallt. Lev inte upp till deras åsikter om dig.
Du gör det lätt för dem.
Lätt för dem att göra vad? Säg det.
Se bara vacker ut. Jag vet att han gav henne samma pärlor.
Jag förstår din reaktion väl.
Han gjorde det med flit.
Nej. Han är bara glömsk.
Men sätt på dem ändå. När han ser din skönhet kommer han ihåg den.
Jag skiter i det.
Så kom bara ihåg att du är vacker.
Det får du aldrig glömma.
Skönhet är värdelöst.
Skönhet är bara kläder.
Förbered terrinerna, värm skålarna. Inget oljud.
Håll dig på tårna! De kan höra oss.
Inget skvaller.
Inga fingrar i såskannorna, usla köttätare och tikar.
Blanchera brännässlorna annars sticker de oss.
Brigade. Vi lagar allt så bra som möjligt överhuvudtaget.
Jag vill att vår prinsessa av Wales...
...vill ha något.
Service.
Frun? Det finns dessert.
- De väntar på dig. - Ja, jag vet.
Är du fortfarande hungrig, frun?
Vem är du? Exakt?
Jag är vanligtvis på Clarence House.
Jag är drottningmoderns hovstallmästare.
- Och innan dess? - Då var jag officer.
I Black Watch-regementet.
Så det är du som tittar?
Jag är här först och främst för att ta itu med pressen.
Vi måste vara försiktiga i år med den fåniga uppmärksamheten, -
– Ers Kungliga Höghet genererar.
Ja, jag är en galen magnet. Andras galenskap.
Jag har militär erfarenhet.
En av mina uppgifter är säkerhet vid Sandringham House.
För att hålla fotografer borta. Främlingar, du vet.
En av mina män såg dig klä dig med gardinerna fördragna.
Hade det funnits en fotograf...
De håller ett vakande öga.
Jag håller utkik så att andra inte får se något.
De har riktigt starka linser nuförtiden, frun.
Deras linser påminner mer om mikroskop.
Och jag är insekten som de undersöker.
De drar av mina vingar och ben...
...en i taget. De noterar min reaktion.
"Vad jobbig hon är, eller hur?"
Inte som Anne Boleyn.
Hon lade huvudet villigt och med största elegans.
Jag ville bara försäkra mig om att du mådde bra.
Och varna dig.
Jag kommer må bra. Om du är snäll nog att gå... tack.
Bra. Men dra för gardinerna...
Dra för mina gardiner också. Ja.
Kanske.
Nej.
Det beror på så mycket.
Vi har passerat midnatt.
Så... God jul.
God jul.
Vem är där? Händerna på huvudet!
Förlåt. Det är jag.
Ers Kungliga Höghet, jag är ledsen. Vi trodde...
Får jag ta ner händerna?
Självklart. Förlåt.
Jag bodde där en gång.
Det var mitt barndomshem. Jag ville bara se det.
Enligt reglerna ska vi anmäla alla möten.
- Även med mig? - Med vem som helst.
Jag skulle föredra att du inte rapporterar detta möte.
Säg bara att du såg ett spöke.
- Är du tillräckligt varm, frun? - Inte riktigt.
De kommer inte att höja värmen.
- Jag går tillbaka. - Vi eskorterar dig.
- Varför? - Det finns fotografer.
Kanske vill de ta bilder på vad som verkligen händer.
2-3-2-3. Någon där? Är någon där, Joe?
Nej, inte alls. Allt är bra här.
Mamma, du är fruktansvärt kall.
Jag försökte fly men blev gripen.
Den här är till dig.
- Vad är det? - Det säger jag inte.
Öppna den imorgon precis som vanliga människor.
Men säg det inte till någon.
Så jag kan höra er två prata.
Och jag fryser fortfarande.
När man fryser tänder man en brasa.
Den är till dig.
Nu måste vi spela.
Giv akt! Jag är majoren. Ni är soldaterna.
Det är ett dumt spel.
För att du är dålig på det?
Soldat William.
Vad är det bästa med julen hittills? Du måste berätta sanningen.
Det bästa hittills har varit att vara med familjen, sir.
Soldat, jag bad om sanningen.
Förlåt herrn. Gåvorna, sir.
Presenterna är det enda bra med julen, sir.
Inte om man inte får öppna dem.
Du har rätt.
Soldat Harry! Det bästa med julen hittills?
Jag får sanningen ur dig.
När du kom, mamma. Sir.
- Tack så mycket herrn. - Min tur.
Major William till soldat Diana: Vad är det som har gjort dig ledsen?
Sir, förstod inte frågan!
Sanningen, soldat.
Sir. Det är förfluten tid.
Jag tror att den är närvarande, soldat.
Jag tror att det är framtiden.
Mamma, jag måste faktiskt öppna detta annars blir jag sjuk
För guds skull öppna den.
Major William till soldaten Diana: Vilken är din favoritfärg?
- Vilken är din favorit... - Rosa.
- Favoriträtt? - Rosa. Flodhästtårta. Fläckig.
Vilket är ditt favoritdjur, soldat?
En hummer!
Varför ger du mig en hummer?
För det är rött som dina kinder, sir.
Och den har flugit in från...
Flög in från tomtens verkstad hela vägen hit...
Det är tomtens hummer.
Det är tomtens hummer, sir.
Jag bad om sanningen.
Flög in från Nordpolen. Hon flög.
- Har du vingar? - Självklart!
Soldat William.
Din helt perfekta jul, hur skulle den bli?
Min helt perfekta jul är att inte följa reglerna och göra som man vill.
Äta med händerna!
Håll mig borta. Hur skulle det vara?
Det vore som ett mirakel.
Vi har aldrig upplevt ett mirakel. Vi vet inte hur det är.
Soldat. Vill du bli kung, soldat?
Jag har inget val.
Vill du bli drottning, soldat?
Jag vill vara din mamma. Det är mitt jobb.
Får du betalt för det?
Nätt och jämnt.
Om jag börjar bete mig dumt inom de närmaste dagarna, -
- så säg till.
Jag kommer att tro det om du säger så.
Okej, mamma.
Det kommer vi förmodligen.
JULDAGEN
- Vem är det? - Dina klänningar, Ers Höghet.
- Var är Maggie? - Jag har klätt på dig förut.
- Ja, jag vet. - Får jag komma in?
Var är Maggie?
Major Gregory skickade uppenbarligen tillbaka henne till London.
Det var väldigt kallt i morse.
Detta är outfiten för frukost.
Till outfiten du har valt till kyrkan föreslår jag en varm ullkappa.
- Hur ser jag ut? - Vad menar du?
Just nu. Hur ser jag ut?
Du ser väldigt fin ut.
God jul.
God jul...
"... jul, frun." "Du ser väldigt fin ut."
Jag vill ha någon jag kan prata med. När kommer Maggie?
- Jag vet inte. - Det var allt. Tack.
Klänningen är redan utvald. Jag kan sätta på mig den själv.
Ditt hår är inte lagt, frun.
Säg att jag vill ha Maggie.
Berätta för major Gregory som hör allt att jag insisterar på att ha Maggie.
Det är inte majorens beslut.
Det finns inga beslut att fatta. Det är bara så det måste vara.
Men säg ändå att jag envisas med att skaffa Maggie.
Annars skär jag alla klänningar i bitar med en kökskniv.
- Tja, frun... - Det behöver du inte säga.
Jag menar inte så. Säg bara att jag vill ha Maggie.
Även om du är bra så skulle jag föredra...
Jag vill ha Maggie.
- Ja, frun. - Tack.
Ers Majestäter, Ers Kungliga Högheter, snälla le.
Sedan pocherade ägg med gräddsås, -
- skotsk kippers, toast av vete och fullkorn,
- följt av sillrom, rostade muffins och kvittengelé följt av...
...färskt kaffe och ekologiska kakor från Highgrove House, -
- Highgroves utbud av sylt och honung från Highgroves bin.
Då åker bilarna exakt klockan tio -
- kör er alla till tjänsten i St. Maria Magdalena kyrka.
Men nu måste du njuta av frukosten, Ers Majestät.
Hur ser jag ut?
Du ser bra ut.
Men det finns en sak...
Hönorna lade ägg.
Fiskarna fångade fisken.
Alla små bin gjorde honungen.
Alla ansträngde sig för att få frukost till dig.
Snälla, spy inte upp allt igen i en toalettskål, -
– redan innan kyrkklockorna ringer.
Guds frid, som övergår allt förstånd, -
- kommer att bevara era hjärtan och sinnen i Gud och Herren Jesus Kristus.
Den Allsmäktige Faderns, Sonens och Helige Andes välsignelser -
- vara med dig för alltid. Amen.
Kom hit.
Tack för krabban. Den är hemsk.
Jag köpte den på en bensinmack. Det är jul.
Det är tanken som räknas.
- Har du berättat för någon? - Nej.
Jag fick Harry att gömma sin hummer. Den är redan borta.
Typiskt. Det spelar ingen roll. Bensintanken har massor av skaldjur.
Ja.
Fryser du?
- Ja. - Nästan.
Diana!
Titta hitåt. Ge oss ett leende.
Och William! Will!
Titta hitåt. Där är hon.
Diana!
Publiken började anlända tidigt imorse...
Hon har på sig fel klädsel. Den outfiten är till lunch på juldagen.
Spelar det någon roll att hon byter runt uppsättningarna?
Och de där folkmassorna...
Ska jag berätta för någon? De kanske tror att det är mitt fel.
Nej, oroa dig inte.
...som Den kungliga familjen visade sig...
Du vet mycket väl att det inte är du som gör fel.
...hertigen av Edinburgh.
"Låt döden invagga mig i sömn."
"Låt resten ge mig tröst."
"Stäng min trötta, oskyldiga ande" -
- "ur mitt oroliga bröst."
Diana.
Må döden invagga mig i sömn.
Dra!
- Du måste säga "dra". - Dra.
- Du viskar. Skrik det. - Dra!
Om igen.
Dra!
Du har 24 timmar på dig. Lär honom det bara.
Följ fågelns flykt och sikta på näbben.
En av tre kan tolereras.
William sa till mig innan vi kom hit att han ville inte skjuta med vapen.
Vi måste prata om dina kläder.
Kan han göra det?
Din sömmerska har tillrättavisat något.
Är det säkert för honom?
Ja, han bär glasögon.
Hur kan det vara säkert om det kräver skyddsglasögon?
Igår kom du efter drottningen.
Jag körde vilse.
Du har bott i området i flera år.
Allt ser annorlunda ut nu. Förutom fågelskrämman.
Hon säger att du tog en kappa från en fågelskrämma.
På skoj.
Du kom inte för sent igår för att någon försenade dig?
- Någon? - Jag trodde att någon försenade dig.
Nej.
Ibland blir man försenad av någon. Ingen säger något.
Det är accepterat att man blir försenad av någon.
Jakt är en tradition.
Varför skickade du iväg Maggie?
De säger att hon drog tillbaka gardinerna.
Jag gjorde det.
De kretsar kring oss. Läser du inte tidningar?
De jagar en historia. Varför byter du klänningar?
Varför tror du att jag blev försenad av någon?
Han skulle inte skjuta ännu.
Han är gammal nog.
Ska han skjuta fåglar imorgon?
För Guds skull.
Och...
En av major Gregorys män såg dig gå runt i parken i går kväll.
Jag ville se mitt hus.
Polisen grep dig men anmälde det inte. Gregorys män är bättre.
- Jag ville åka hem. - Det är igenspikat.
Jag önskar att det öppnades. Men önskar jag det högt så händer det aldrig.
Du pratar som ett barn som vill bli bortskämd.
Jag föredrar att du inte tvingar honom att jaga imorgon.
Och jag föredrar att du inte ger mig pärlor.
Du köpte samma till oss.
De kretsar... Men det verkar som om de bara kretsar runt mig.
Inte runt dig. Bara mig.
Ja, för jag drar alltid för gardinerna.
Lyssna nu här.
Diana, ni måste vara två.
Det är två av mig, två av min far, två av var och en av oss.
Det finns rätt person. Och så den de fotar.
Vi tilldelas uppgifter.
I början hatade jag att skjuta. Jag gav mitt gevär till den andre.
Men du måste få din kropp att göra saker, -
- som du hatar.
Vem hatar du?
- Som du hatar. - Vem hatar du?
Ja.
Det är för nationens bästa.
- Nationen. - Ja, folket.
De vill inte att vi bara ska vara människor.
Det är så det är.
Förlåt, men jag trodde du visste det.
Så håll dig nu till listan.
I den ordning som skrivits.
Jag vill ha Maggie tillbaka.
Någon hörde Maggie säga att du håller på att bryta ihop.
Vad?
Alla hör allt här. De berättar bara inte alltid vad de hör.
Låt detta vara ett tillfälle att reflektera över vår framgång.
Kan vi erbjuda oss att vara ett gott exempel -
– för dem som precis har rymt diktaturen?
Vi som påstår att vi lever i den fria världen, -
– måste undersöka vårt frihetsbegrepp.
Och hur vi hjälper till att säkerställa att den vunna friheten bevaras.
Många element är en del av ett fritt samhälle.
Men jag tror att en av de viktigaste är folkets vilja att...
Ers Majestät.
Jag gillade verkligen din klänning på tv.
Det var inte den som min påkläderska rekommenderade.
De tar många bilder på en, eller hur?
Det enda porträttet som spelar roll är det på tio pundssedeln.
Där förstår du att du bara är valuta, min kära.
Kom igen!
Kalkon och gås med följande tillbehör:
Plommonsås, vit sås, tranbärssås, hjortronsås.
Potatis, morötter och spenat.
Tre plommon för prinsen av Wales.
Ekologiska morötter. Ta dem nu från den högra lådan. Han kollar.
Palsternacka, återigen ekologisk. Och så vidare till efterrätten:
Vi har aprikossufflé, bröd-och smörpudding, -
- julpudding, chokladjulstubbe plommonpudding, köttfärspajer, -
- hallonkroketter, bakverk, fondanter, -
- chokladmousse, vit chokladmousse, crème brûlée.
Slutligen ett urval av söta och salta ekologiska kex.
- Ekologiska kex från... - Highgrove, kökschefen!
Ja. Jävla Highgrove.
Okej. Klockan är tio över tre.
Middagen serveras exakt klockan åtta.
Vad händer med fasanerna?
Vad händer med fasanerna min son skjuter?
Efter jakten förbereder vi dem och plockar dem.
Alla får ett par med sig hem.
Det blir mycket över.
Personalen och hundarna får lite.
Resten kastas bort.
Kastas bort...
Fasaner föds upp för att vara bytesdjur. De är bara för jakt.
De som inte blir skjutna blir överkörda. De är inte så smarta.
Vackert, men inte smart.
Har du läst Vogues artikel om mig?
Jag har satt aprikossufflé på menyn, din favorit. Jag gör den själv.
Bra.
Får jag sitta ner?
Jag har läst om Anne Boleyn.
Jag kan aldrig hitta en redogörelse för dem.
Det var hon som halshöggs av Henry VIII.
Han sa att hon hade en affär. Men det var faktiskt han som hade en.
Jag tror att jag såg hennes spöke.
Allt du säger till de anställda, -
- blir valuta i dessa rum.
Bra. Excellent.
Då är jag förberedd för min framtid som ett ansikte på ett mynt.
Nej. Det tror du inte på själv.
Sa Maggie att jag går sönder?
Vem är Maggie nu igen?
Jag trodde att hon var min vän. Sa hon det?
Jag lyssnar inte. Jag lagar bara mat.
Vissa saker är det bäst att inte säga högt.
Berättelser om spöken och avhuggna huvuden upprepas här.
Om jag inte sa det skulle de läsa det i mitt ansikte.
De kan se rakt igenom mig.
När de sitter vid dessa bord och pratar skrattar de.
Av alla egenheter och skandaler.
Men när de pratar om dig, skrattar de inte.
De behandlar dig försiktigt. Och de är vänliga.
Och de är oroliga.
De vill att du ska överleva.
Som den du var när du kom hit för tio år sedan.
Har du taggtrådssax?
Vad behöver du en taggtrådssax till?
Klippa i taggtråd.
Kom igen. Flyg iväg.
Innan det är försent.
Om du flyger någonstans, måste jag rekommendera Kensington?
Där kommer de inte att skjuta dig. Där kommer de att beundra dina vackra fjädrar.
"Titta på de vackra färgerna", skulle de säga. Och alla skulle imitera dina fjädrar.
Du har tur som kan bära samma klädsel...
Du måste göra dig redo för middag. Klockan är snart fem.
Middagen är klockan åtta.
Din påkläderska behöver klä dig. Kom.
Jag är strax där.
Frun, får jag...?
För några år sedan var jag i Belfast. Falls Road.
Det var tuffa tider.
Vi var i en gränd och skulle korsa den.
Jag hade en god vän vid min sida, en god vän.
Soldater blir mer än vänner.
För att få våra ben att sluta skaka berättade han om -
- sin uppväxt på en gård i höglandet, och han berättade om en häst, -
- vilken hans far hade köpt på en marknad som inte gick att tämja.
Det fanns många historier om den vilda hästen som kastade av sig hans bröder.
Och så sa han:
"Men alltså, en vacker morgon..."
I det ögonblicket gick kulan in i bakhuvudet och kom ut genom näsan.
Han föll omkull mot mig. Jag höll honom nära mig.
Det räddade mig från nästa kula.
Jag fick aldrig reda på vad som hände med den vilda hästen.
Jag frågade mig själv: "Vem dör vi soldater för?"
Och jag kom ihåg min soldats räddning.
Vi svär alla trohet till kronan.
Inte folket. Men det är eden man väljer att tro.
Man tänker inte på deras brister eller svagheter, -
- när du står i The Falls Roads gränd.
Där tänker man bara på eden och vad den betyder.
Jag vill inte att någon ska dö för mig.
Och jag hoppas att din väns vilda häst aldrig tämdes.
Frun... jag har blivit ombedd att försäkra mig om, -
- att denna gång, i motsats till din ankomst till huset,
- att komma i tid till middag.
Det är Hennes Majestät och House of Windsor som jag har svurit för, -
- och jag talar å deras vägnar. Så det finns ingen tid för infall.
Det var du som la boken vid min säng.
- Vilken bok? - Som en varning.
Jag har verkligen ingen aning om vad du pratar om.
Det var viss förvirring om, -
- vilka klänningar man ska ha och när.
Ja, du rapporterade min förvirring lojalt. Du kanske avlagde en ed?
Gardinerna har dragits fast, frun.
Jag blev ombedd att sy ihop dem av Hans Kungliga Höghet.
Det rapporteras att det fanns människor i parken.
De tror att de var fotografer. Vi tyckte att det var vettigt.
Ja, det är vettigt.
- Till julbordet. - Väldigt vettigt...
Jag har sytt in den. Du har förlorat vikt.
Ska vi prova den? Frun. Jag vill hjälpa dig.
Hur kan du hjälpa mig?
Först trodde jag att den inte passade. Men det gör den.
Det finns till och med lite plats för middag.
Sådar.
- Vill du bära den? - Självklart.
Det stod "middag juldagen" på lappen. Och det är det nu.
Vad mer ska jag ha på mig?
Nu vill jag att du går.
- Jag vill onanera. - Frun.
Du kan berätta för alla att jag sa det.
Frun, middag kommer att serveras om 30 minuter.
Ja, jag kommer.
Mamma? Mamma?
Mamma? Du sa att vi skulle berätta om du betedde dig dumt.
Mamma, nu beter du dig dumt.
Kom igen. Vi måste sätta oss vid bordet före farmor.
Frun? Middagen serveras om tio minuter.
Ja. Vi måste bara...
Mamma, stäng av din hjärna. Släpp tankarna tills middagen är över.
För allas skull.
Kocken har gjort aprikossufflé bara för att hedra mig.
Inte för dem, för mig.
Du har en minut på dig att klä på dig.
Du klarar det.
Då är det tur att det bara tar mig en minut.
Och jag ser alltid bra ut.
Såg du henne i kyrkan?
Såg vem, mamma?
- Jane Seymour, förstås. - Mamma...
- Det tar en minut. - Okej.
En minut.
Bara en minut.
- Bara en minut. - Nej!
- Det ordnar sig! - Nej, mamma, kom igen.
Frun? Snart serveras efterrätten.
Aprikossufflen är gjord för mig.
Frun, jag har blivit ombedd att vänta på dig.
Det är väldigt snällt av dig.
Lady?
Diana?
Kom.
En krissituation.
Vänta. Bekämpa dem. Var vacker.
Du är ditt eget vapen. Skala den inte i tusen bitar.
Bra, men du måste stanna hos mig.
- Du kan inte lämna mig. - Nej.
- Stanna hos mig. - Självklart.
- Var är hon? - Frun?
Frun, de väntar alla på dig.
Frun, kom igen.
Säg till dem att jag inte mår bra.
Säg till dem att jag inte alls mår bra!
Säg till dem att jag inte mår bra.
Säg att jag inte mår bra!
Jag behöver ett par gummistövlar och en ficklampa.
Tack.
- Vart ska du, frun? - Hem.
Sir? Prinsessan av Wales har gått ut.
Hon säger att hon vill åka hem.
Verkligen? Det var dock konstigt.
Jag tror att hon menar Park House.
Det är farligt. Trapporna och golvbrädorna är ruttna.
Om prinsessan vill åka hem kan vi inte stå i vägen för henne.
Om konstapeln rapporterar något, be dem lämna henne ifred.
Det är allt hon vill. Att vi alla låter henne vara.
Ja, sir.
Diana! Pojkar! Middagen är serverad!
Diana.
Han gav henne en bild på sig själv.
En miniatyrmålning.
Hon bar den runt halsen.
Det liknade det jag bar runt halsen.
Så jag slet av den.
Gå.
Spring.
ANNANDAG JUL
Är du verklig?
Ja.
De bad mig komma tillbaka. De vill att jag ska prata med dig.
- Vilka är "dom"? - Prinsen av Wales.
- Det var snällt av honom. - Han är inte så dålig.
Ingen av dem är det.
De bad mig föreslå att du går till doktorn.
De säger att du skär dig igen.
Hur vet de det?
- De vet allt. - Nej.
De vet inte att Anne Boleyn räddade mitt liv i går kväll.
Jag har föreställt mig vad som kommer att skrivas om mig om tusen år.
Är man kunglig beskrivs man med färre ord ju fler år som går.
William Erövraren.
Jungfru Drottning Elizabeth. Diana...
Om jag någonsin blir drottning, vad kommer jag att heta?
Den galna?
Han sa att du hade sagt att jag höll på att kollapsa.
Det spelar ingen roll. Men sa du det?
Innan jag svarar på den frågan, frun...
För vad det är värt...
Jag har aldrig sagt det till dig -
- och det betyder förmodligen att du måste avskeda mig.
Jag är faktiskt kär i dig.
Ja, jag menar på det sättet.
Hals över huvud.
Så ordet jag skulle beskriva dig med skulle förmodligen bli "chockad".
Diana: "Den chockade."
Herregud!
Ja, exakt. Vad tror du?
Chock är ett mirakelmedel.
Och jag vet att du inte har de känslorna för mig.
Men det spelar ingen roll. Jag är en vuxen kvinna.
Jag ville bara lätta upp stämningen med något helt oväntat.
Tänk hur många gånger jag har sett dig naken.
Jag är förvånad, men kan säkert... ta det som en vuxen.
Nej, det kan du inte. Du fnissar som ett barn, och jag älskar det.
Skit i läkarna. Du behöver kärlek.
Kärlek, chocker och skratt.
Massor av det.
Är du redo att ta en promenad nu?
En timme tills jakten börjar.
Vänligen fyll i jaktkorgarna.
Ägg, mejeriprodukter, ost är våra vänner.
Kött och oljor är fiender.
Kom ihåg att ställa saltkaren bredvid kryddorna på muslinlakan.
- Gör bara ditt bästa. - Ja.
Parkera bilen på personalparkeringen och lägg nycklarna i handskfacket.
Vad ska du göra?
Ta min plats bland fasanerna.
Nej. Allvarligt.
Jag menar det allvarligt.
Det är bara för skojs skull.
Män, äktenskap, sex.
Älskarinnor, otrohet.
Efterföljare till tronen.
Valuta. Det är allt vi är.
Jag gillar fina saker, -
– som är enkla och vanliga. Saker som är verkliga.
Jag gillar medelklass och gammaldags saker.
Jag älskar "Les Misérables" och "Phantom of the Opera".
Jag älskar snabbmat. Jag tycker synd om fasanerna.
Det finns inget hopp för mig. Inte i deras värld.
Vi ses i Kensington. Jag ser fram emot det.
Jag vill ha en fasanfjäder i hatten.
Sabotör! Sluta skjuta!
Pojkar! Jag vill ta er hem.
Jag flyttar mig inte från platsen förrän barnen kommer till mig.
Då måste ni skjuta mig!
Bara gå.
Försök att hjälpa henne.
Ers Kungliga Höghet, jag måste...
Mina söner...
De följer med sin mamma.
Alla slutar skjuta.
Gå då.
Ja! Okej!
Kom igen. Slöfock! Din slöfock!
- Kom igen! - Vem kommer först?
Kom igen, mamma.
Vänta en minut. Pojkar.
Kom hit.
Upp med fötterna.
Hur mycket väger vi?
111 kilo.
Sådär. Så mycket jag har njutit av julen.
Ska bilen köras framåt?
Säg det till major Gregory: 111 kilo. Anteckna det.
Lämnar du oss, frun?
Ja! Är inte det hemskt?
Ja. Vill du ha lite rester?
Nej. Jag lovade dem något gott.
Jag saknade din sufflé. Det var bortkastat på mig i alla fall.
Mamma, vi behöver nycklarna.
Det finns en lapp.
Det är inte bara jag som älskar dig! Maggie
Adjö!
- Vart är vi på väg? - Hem.
- Jag fryser. - Och jag är hungrig.
Skruva upp värmen. Vi får mat.
- Var ska vi äta? - Någonstans!
- Vet du var? - Lita på mig.
Du får se.
Jag älskar den här bilen.
Jag älskar den här sången.
Får jag be om din beställning?
Tre kycklingar, tre pommes frites, två cola och en apelsinjuice, tack.
Och vad är namnet?
Spencer...
Översättning: J.B. subscene.com