Hallo... unnskyld meg.
Jeg lurer på når neste tog til Ipswich kommer inn?
Toget er forsinket. Vi avventer beskjed og meddeler dere så snart vi vet.
Dessverre tar sånt litt tid.
Jeg meddeler ankomsttid snart, det bør ikke ta så lang tid.
- Å, ok. Er det den veien? - Ja.
Ok.
Og Jesus sa til dem:
'Med mennesker er det ikke mulig, men med Gud er det mulig.'
'For med Gud er alt mulig.'
- Hva heter hun? - Daisy.
Daisy! Det er et bra navn på en ku.
Pappaen min hadde kyr da jeg var liten, og dette er en frisisk ku.
Dette er kyr man har for melken, ikke for å spise.
Men kan selvsagt spise friesere.
Kom an, gutt. Få det gjort.
Kan ikke engang føde en kalv. Verdiløs.
Noen duger bare til å spise.
Toget til Ipswich er forsinket. Vi beklager uleiligheten.
Toget ankommer om 40 minutter.
Ikke mist Daisy.
GATTONANSTALTEN
'Tilpass dere ikke til denne verden
men la dere forvandles gjennom fornyelsen av tankene deres.'
'Skulle jeg være med fram til forløsningen og siden ikke hjelpe?
Hans blodet kom inn...'
Jeg trenger ingen haik, takk.
Ikke dårlig, det har ganske rett rolig i kveld.
Ja visst, hvordan hadde du det i går, da?
Ja.
Flott, det er en gamling her som venter, da meddeler jeg ham. Takk. Ha det.
Å, gud!
Hallo, min herre?
Claire Duncan, Borree Stasjon, trenger sykebil straks, over!
Hei, god kveld.
- Hvis du trenger noe, så bare ring. - Ok, takk.
Unnskyld? Du glemte dette på rommet.
- Å, jenta fra herr Moores rom. - Nei, nei, jeg er i rom 11.
Herr Moore er ikke pasienten min, det er herr Dallas.
Jo, jeg vet det. Men det er herr Moores rom. Vi kaller det det.
- Hva heter du, skatt? - Rose. Jeg heter Rose.
Ok, Rose. Du kan vel gå tilbake til ditt rom og ta deg av pasienten din?
Nå ringer det fra rom 3.
Jentene ble overfalt, og nå ligger de her for observasjon.
Så om du trenger noe, bare ring.
- Kaller du meg en snobb? - Jeg antar det.
- Du har jo dårlig smak. - Støtt meg her, Jo!
- Unnskyld. Hørte ikke på. - Vi burde se Trivium i dag.
I stedet for Cattle Decapitation som vi så i vår.
Nei.
Var det alt? Du er også en snobb.
Nei, slik: Det spiller ingen rolle om du liker deres musikk.
- Vil du håndtere så mange tenåringer? - Der hadde vi rett!
- Nei, du er fremdeles en snobb. - Sikkert, tulling.
- Pokker, jeg glemte at verten var her. - Må vi prate med ham?
Der er de jo, de kom fram! Hei, jeg heter Dean.
Fant dere veien uten problemer?
Jo da, vi hadde GPS som fusket, men vi kom fram.
Ja, det kan være litt dårlig dekning her, beklager.
- Bor du her? - Ja. Velkommen til 'Chez Dean'.
Slapp av, jeg bor i bobilen når jeg leier ut, så vi kan kjøre utleierleken.
Dere kan later som om jeg er deres slemme husvert som er ute etter dere.
Tøyser bare, jeg er snill.
Kom an, dere kan vel smile litt?
Dere er så alvorlige.
Her er det.
Når dere har installert dere har jeg litt øl og saft til dere på verandaen.
Takk, men vi drar nok snart til festivalen.
Ingen problemer. Her er nøklene.
Ikke mist dem.
Jøss. Unnskyld at vi ikke henger med tilfeldig fyr i ferien.
Krek. Og ingen wifi.
Slapp av, jeg skrev ut band og tider, vi klarer oss.
Begynner vi med Cattle Decapitation er vi ved Mordscenen, klar for Benediction.
Og så slutter vi ved Dødsscenen, så det blir bra.
- Jeg fant denne i fryseren. - Fy faen! Er den ekte?
- Den ser ekte ut. - Vi burde ringe purken.
- Jo, men skal vi det? - Ja, fyren er sikkert seriemorder!
Greien er at om nå klarer å ringe, selv vi ikke har dekning her
så må vi svare på en masse spørsmål og gå glipp av hele festivalen.
Han kan være legestudent med hjemmelekser - vi vet ikke!
Og vi er tre, han er ikke akkurat stor.
Vi kan vel late som om vi ikke så den, og så ringe purken før vi drar hjem.
Ja, ok.
Du skylder oss 50 dollar, men vær stille så at han ikke hører oss!
Jeg tror det fremdeles ikke, dere bare snakker skitt.
Stille, ellers dreper han oss.
Det var faen, gi meg den.
- Den er ikke ekte. - Den er ekte.
Der ser dere, vi løy ikke.
- Burde vi dra? - Ja, men bandene i morgen er så bra.
- De lager visst ikke frokost til oss. - Jeg klinte med en med Slipknot-trøye.
- Du knekte ikke en jentes nese. Pinlig. - Hva, det var ikke din feil.
Og vi traff jo Castrator i sanitetsteltet.
- Sant. Ok, god natt. - Nei! Det er lunsj nå!
- Herlig å ikke se Trivium igjen. - Snobb.
Hei sann, jenter. Jeg skal bare plante noen nye busker.
Du holder vel ikke på med sånt, det er vel mer brennende busker for dere?
- Altså, ikke som Bibelens busker - Ingen problemer, alle har sin greie.
- Ok, vi drar nå. - Ja da, ikke la meg oppholde dere.
- Nei da. - Ha det bra.
I like måte.
Så, nå gjelder det. Ikke si noe om Nate på baksiden, han må kanskje ikke være med.
Hei, jenter. Dette er kameraten min Carl.
- Hvordan var det i dag, gøy? - Jo da.
Du kan vel slå dere ned på et glass og fortelle litt?
Takk, men vi er slitne etter all headbangingen, så vi legger oss.
Å, pokker! Hva er med jenter nå til dags?
Jeg syns at vi er gode verter, men vi får bare en kald skulder.
- Ingen smil? - Vi føler ikke for det.
Det kommer dere til å gjøre.
Nattinatt.
Jeg vil ikke bli her, nå er det et krek og vi kan komme ille ut.
- Du sa vel ikke 'vi ba om det', hva? - Det er ikke det jeg mener.
Men det hadde vært idiotisk, med tanke på hva vi fant.
Nei. Vi stikker ikke.
- Vi kapitulerer ikke, de styrer ikke oss. - De kan dra til helvete.
Jeg går og holder et øye med dem.
Vi tok feil. Pakk. Nå.
Hva faen? Var den der før? Hvem har nøkkellås på innsiden?
Mordere. Knus ruten.
Hei, jenter. Fant dere gavene mine?
Det er vel sånt metaljenter liker? Jeg har mye mer å vise dere.
Men først er det middagstid.
Vi kjører ikke bordbønn her, bare hogg inn.
- Jeg er vegetarianer. - Samme her.
Kom an, jenter, det høres faktisk ut som tøv, syns jeg!
Min gode venn har brukt tre timer på å røyke kjøttet.
Så ikke vær sånne tisper, men vis kokken litt begeistring.
Spis, sa jeg!
- Kan jeg få en kniv? - Det trengs ikke, det er veldig mørt.
- Du trenger en ny trøye. - Det er ok, det kom på tallerkenen.
- Kom. - Nei, det går bra.
Nei, jeg lover, jeg skal spise opp. Kjempegod mat!
Ikke tenk tanken.
Nate.
Faen, hva har du gjort? Hjelp meg å ta henne til hytten.
Unnskyld, kan jeg få gå på do?
Spør igjen.
- Får jeg gå på do, takk? - Siden du ba så pent.
Men vent ikke for lenge, jeg vil ikke savne dette ansiktet.
- Det kan nok ikke jeg styre. - Gå, bare gå.
Hvor er Ashley?
- Ash var trett, så hun får hvile i hytten. - Jeg vil se hvordan hun har det.
Nei, nei, nei. Du blir her og avslutter måltidet ditt, ok?
- Carl. Hvor er den andre? - Do.
Gå og se til henne, for faen!
Ja?
Det er skummelt å bli stirret på når man spiser, er det det du vil?
Slutte å prate! Jeg sier fra når jeg vil høre stemmen din.
Holder du alle gjestene dine fanget og tvangsmater dem med dårlig barbeque?
Ærlig, gjør du oss opp for å lage en hudkjole av oss?
Danser du naken foran speilet og ser på din mannefitte?
Skulle jeg finne en masse møll nede i kjelleren din, din verdiløse jævel?
- Carl? Jeg trenger din hjelp. - Jeg tar den. Dobbeltsjekk døra.
Faen!
Hei, på tide å komme tilbake til middagen nå.
Faen!
Nate. Ja, akkurat åpne. Herregud.
- Prøvde hun å komme ut her? - Nei. Ingen lyd på forsiden heller.
Herlig, det er bare å lete videre. Bli her om hun prøver på noe.
Carl sikrer den andre.
Men hva faen?
Nate! Jeg har en penn i ryggen!
Få den ut!
Faen, låst! Vent, jeg sjekker baksiden.
Dårlig tid.
- Kom an, vi drar. - Ikke faen! De skal dø.
Vent! Jeg vil ha kniven.
Jeg skal drepe tispene.
Kom fram, kom fram
Å, faen! Nate!
Vil du dø, tispe?
Au, faen!
Nei, svin!
Carl!
Du har ingen rett på kvinners oppmerksomhet.
Hva er dette, hvem er du?
- Hvor er damen som nettopp var her? - Rolig, hvem prater du om?
Sykepleieren som var her for noen minutter siden.
- Hvilket rom er du i? - Rom 11.
Det skjedde noe inntil pasienten min, det dukket opp noe som blødde og...
Bare puste nå, ta det rolig. Sånn ja, sett deg ned.
Du skal få litt te.
Jeg heter Steve. Skiftet mitt begynte akkurat.
Du må ha sovnet og hatt et mareritt.
- Folk pleier å bli skremt her. - Nei, det var ikke noe mareritt!
Jeg skal ikke nekte for at det har hendt en hel del bisarre ting her.
Faktum er at en pasient med spiseforstyrrelse ble gal.
Politiet tok henne hit. Hun fortalte ting, men de kunne ikke bevise noe.
Grisen! Står til?
- Hallo, hvem er han? - Kjæresten hennes.
Kjæresten hennes? - Har du en kjæreste jeg ikke visste om?!
Utrolig at du har hektet noen og ikke sagt noe!
Kom an! For en kjekking du har!
Hvordan kommuniserer dere? 'Nøff, nøff'?
Bikinien er rålekker på deg. Elsker den.
Ler du av meg?
Grisen! Jeg snakker til deg!
- Hvor skal du, lillegrisen? - Kjæresten din går, ikke la ham stikke av!
Å, gud!
Rop på ham!
Vi går dit ned, kom an.
På tide å rydde bassenget!
Du er for mye, Maca.
Visste du ikke at griser ikke får bade her?
- Kom an, Maca. Vi går. - Nå kan ikke kjæresten din hjelpe deg.
- Hold opp, Maca. - Å, unnskyld. Hold fast!
Pass så du ikke drukner! Jeg hjelper deg, ikke drukne.
Ta tak i stangen, kom an!
Hjelp til, Claudia, hun veier et tonn.
Claudia!
Grisen! Se hit, du er kjempefin! Smil!
Smil!
Nå blir du berømt!
Kom an, Claudia!
- Ser man det! - Hvor skal du?
Hei, står til?
Feite ræv!
Vær så snill, Sara...
Sara, vær så snill! Hjelp meg!
Hjelp meg, Sara! Sara!
Sykepleieren nevnte denne herr Moore
da jeg fortalte at jeg hadde en pasient i rom 11.
Men da jeg spurte hvem hun var, så svarte hun ikke.
Hvem er denne herr Moore?
Herr Moore var en pasient som ble tatt inn her for mange år siden.
80 % av kroppen var brannskadet.
Jeg jobbet ikke her da, men man sa at herr Moore skrek og klynket av smerte.
Smertestillende hjalp ikke, og ingen ville ta seg av ham
men ikke fordi han var så ille brannskadet.
Men han grep etter alle som kom nær og tryglet om hjelp mot plagene.
Til slutt måtte de spenne ham fast i sengen.
En kveld ringte det fra rommet hans.
Da sykepleieren gikk dit og da hun så sengen hans, var den tom.
De så ham aldri igjen.
Det er historien om herr Moore.
Men, som sagt: Iblant hender ting bare i fantasien vår.
- Carrie? - Hva gjør du, Sam?
- Den kom. - Alvorlig?
- Er du sikker denne gangen? - Ganske sikker.
Ja! Du burde være glad, endelig kom den! Jeg går og henter tamponger til deg.
Vent, fins det ikke bind?
GALE JENTA HAR IKKE RØD LEPPESTIFT I BRYLLUP. HUN HAR BARE RØDT.
Hva gjør dere her? Sam har mensen, men det ordner seg.
- Velkommen til klubben, vesla! - Ti stille, du er bare tre måneder eldre.
Jo, men jeg fikk mens for type to år siden.
Jeg prøver bare å hjelpe. Hun har jo ingen mamma.
- Dine pappaproblem viser seg. - 'Dine pappaproblem...'
Nettopp, Trevor og Jake kom nettopp. Kom an!
- Vent. Føler du deg bra, Sam? - Bare stikk den inn. Kom an!
Helvete.
- Fikk du den inn ordentlig? - Hold opp.
Kom an, jeg tøyser bare.
Jeg kunne ikke stå på rulleskøyter da jeg var så liten.
Jeg skulle ønske at det fantes collegegutter her.
Du vet vel at du ikke kan kline med Jake nå, som du hadde planlagt?
- Hvorfor ikke? - Man kan ikke kline når man har mens.
(Fordi 1) det er ekkelt og 2) hva om han vil mer?
- Hvem har sagt det? - Det vet alle.
- Vet du? Vi står litt. Du får det bedre. - Jeg vet ikke.
Jeg lover.
Ålreit, folkens.
Det er DJ Rockets yndlingsstund, og deres også:
Parkjøring. Ta henne i hånden og vær snill, ellers kommer jeg og tar deg.
- Jeg skal ha pengene tilbake. - Det er Hunnmonstret.
Hold opp, det er en elektrisk feil.
- Hva er Hunnmonstret? - Strømmen går når hun tar en sjel.
Mamma sier at Hunnmonstret bare er sexistisk påfunn.
- Hun kan spise meg. - Mammaen min?
- Hunnmonstret. - Du er ekkel.
- Et stykke. - Er du sikker, bare en bit?
- Ja, bare én. - Er du sulten?
- Jeg tar to stykker, takk. En til henne. - Som du vil.
Du godeste, vi har et uhell. Betty! Den unge damen trenger hjelp.
Hva skjedde?
- Hva er det med deg? - Alt blodet! Jeg hater blod.
- Du er full av blod. - Jo, men det er inni meg.
Hun kolliderte vel med noen da strømmen gikk.
- Gud, blør hun fremdeles? - Og hun er ikke den eneste.
- Du våger ikke! - Sam har fått sin første mens.
- Hva, akkurat nå? - Og Jake som er redd for blod!
- Hva holder du på med?! - Hun burde være stolt!
Nå kommer Hunnmonstret og tar deg, hun venter på at jenter skal blø.
Du er syk. Nå stikker vi, Sam.
Kom an, vi går!
Gud!
Tispe!
Carrie fortalte om mammaen din. At hun døde på grunn av deg!
Hold opp!
Slik, nå kom lyset tilbake og vi kjører på som vanlig, folkens!
Vi får dra herfra, Trevor.
Trev.
Trev!
Du ser ut som henne.
Som hvem da?
Steve?
Hvordan føles det i dag? Det er kaldt der ute, hva?
Vet du hva jeg gjorde i går? Jo, jeg leste en bok.
Det var en fortelling om en jente som laget støvler å gå til månen med.
Siden hun så månen hver kveld bestemte hun seg for å studere den på nært hold.
Var det det du holdt på med da jeg fant deg?
Jeg vet ikke hvordan historien endte. Jeg leste ikke den siste siden.
Jeg har aldri likt slutter.
Nå er det en stund siden vi fant noe, ikke engang en grevling eller pinnsvin.
Hold øynene på veien, Costello! Slutt å late deg nå.
Deg er det ingen orden på!
- Har du gått deg vill? Kan jeg hjelpe deg? - Hei sann på deg også, frue.
- Unnskyld, hvem er du? - En menneskelig is som søker haik.
Vel, det var ille.
Ja, nå som det sier det, så.
- Jeg har ikke sett noen hele dagen. - Nei, her bor det ingen.
Flaks at jeg traff på deg, da.
- Hva gjør du her, da? - Det er en lang historie.
Men jeg kan fortelle den.
- Men jeg skal i den retningen. - Det er det samme for meg.
- Ok. - Navnet er Oz.
Sylvie.
- Ok, hopp inn, da. - Sikkert? Takk!
Kast inn ryggsekken i bak, så kjører vi.
Ålreit.
- Hvem er dette, da? - Ikke rør den. Takk.
Så, hvordan kom du hit?
Jeg har gått i 108 dager nå.
Trengte å rydde i tankene.
- Da har du ryddet lenge. - Stort hode.
- Er det første gangen du kjører? - Nei.
Bilen er litt gammel.
- Glemte du kalenderen din? - Man må holde styr på tiden.
Og du, da? Hva er din historie?
Jeg får aldri ut blodet med denne.
Det må finnes en bedre måte.
Jeg kommer ikke på noe.
Du kan overnatte hos meg, hvis du vil. Det blir kaldt, det begynner å bli sent.
Ja visst. Takk.
- Ikke rør noe. - Jeg vet bedre nå.
Hvordan fikser man øynene?
Man kan ikke begynne med øynene.
Først må man ta av skinnet.
Behandle det, bevare det.
Og når det er gjort nåler man det fast på dukken.
Og syr det sammen.
Og når det er klart, da setter man inn øynene.
Men ikke de ekte.
Jeg setter på te.
- Kan jeg hjelpe? - Ingen fare.
- Skal du gjøre rådyret? - Ja.
Han fortjener det.
Jeg har ikke drept noe før.
Men det var jo ikke din feil.
Altså, det skjer vel hele tiden?
Jo.
Og vet du...
Det er det jeg liker.
Det er litt som å gi dem en ny sjanse.
Uansett hvilke grusomheter de kan ha kommet ut for.
De får en sjanse til å bli ok.
En lang historie?
I bilen før sa du at det var en lang historie,
men du fortalte aldri, så...
Jeg vet ikke riktig hvor jeg skal begynne.
Her?
Jeg sto ved et trafikklys
den 29. desember.
Det var ikke noe spesielt med det -
- bortsett fra at det ikke hadde skiftet på ti minutter.
Jeg tenkte på bare å kjøre over, men jeg kunne ikke se om det kom biler.
Så jeg bare ventet.
Det er farlig å vente
for da får man tid til å tenke.
Legen min hadde gitt meg mye å tenke på.
Som grunnen til at pusting hadde blitt en riktig vanskelig greie
og ikke bare noe som skjedde av seg selv.
Og at jeg ganske snart ikke ville kunne gjøre det mer.
Plutselig innså jeg hvor tilfeldig
min tåpelige lille eksistens var.
Og jeg ble plagsomt klar over
hvert øyeblikk jeg kastet bort på å bare sitte ved et ødelagt trafikklys.
Så jeg så begge veier
samlet motet og kjørte forbi.
Det var det.
- Jeg vet ikke hva jeg skal si. - Det er ok.
- Klar? - Ja da.
Du, da? Hva har du for en fortelling?
Jeg...
Jeg... Nei, jeg vil ikke.
Jeg fortalte jo min.
Vil du danse?
Ok. Greit.
- Hva sa du? - Ingenting.
Jeg trenger nok gå og hvile nå.
Ja visst, ok. Jeg skal bare gå.
- Rommet ditt. - Takk.
- I morgen. - Hva?
- Jeg forteller historien min i morgen. - Jeg gleder meg til å høre den.
God natt.
Amera så ned.
De røde, blå og grønne lysene blunket.
Hun så støvler sine blinke til lysene døde bort, og så var alt mørkt.
Hun var blant stjernene, høyt over verden.
Hun så natt etter natt, dag etter dag
og ble for evig.
Det er over nå, ingen fare.
Hvordan føles det i dag?
Det er kaldt.
Heldigvis
kan du bli inne med meg, du trenger ikke flykte fra problemene dine lenger.
Her fins ingen slutt.
Her kan du leve for alltid.
Sånn.
Vil du høre fortellingen min nå?
Norske tekster: Per Olav Wiborg-Maurstad www.ordiovision.com