Hallå... ursäkta mig.
Jag undrar när nästa tåg till Ipswich kommer in?
Tåget är försenat. Vi inväntar besked och meddelar er så snart vi vet.
Dessvärre tar sånt här lite tid.
Jag meddelar ankomsttid snart, det bör inte dröja så länge.
- Å, okej. Är det ditåt? - Ja.
Okej.
Och Jesus sade till dem:
'Med människor är det inte möjligt, men med Gud är det möjligt.'
'För med Gud är allt möjligt.'
- Vad heter hon? - Daisy.
Daisy! Det är ett bra namn på en ko.
Min pappa hade kor när jag var liten, och det här är en Holstein-Frisisk ko.
Det här är kor man har för mjölken, inte för att äta.
Men kan förstås äta Holstein-Frisare.
Seså, pojk. Få det gjort.
Kan inte ens föda en kalv. Värdelös.
Somligt duger bara till att äta.
Tåget till Ipswich är försenat. Vi beklagar det inträffade.
Tåget anländer om 40 minuter.
Tappa inte bort Daisy.
GATTONANSTALTEN
'Anpassa er inte efter denna världen' -
- 'utan låt er förvandlas genom förnyelsen av era tankar.'
'Skulle jag vara med fram till förlossningen och sedan inte hjälpa?'
Hans blod Han kom in
Jag behöver ingen lift, tack ändå.
Inte illa, det har varit rätt lugnt i kväll.
Javisst, hur hade du det i går, då?
Ja.
Skönt, det är en farbror här som väntar, då meddelar jag honom. Tack. Hejdå.
Å, gud!
Hallå, herrn?
Claire Duncan, Borree Station, behöver ambulans genast, över!
Hej, god kväll.
- Om du behöver nåt, så bara ring. - Okej, tack.
Ursäkta? Ni glömde det här i salen.
- Å, flickan från mr Moores sal. - Nej, nej, jag är i sal 11.
Mr Moore är inte min patient, det är mr Dallas.
Jo, jag vet. Men det är mr Moores rum. Vi kallar det så.
- Vad heter du, gumman? - Rose. Jag heter Rose.
Okej, Rose. Du kan väl gå tillbaka till din sal och ta hand om din patient?
Nu ringer det från sal 3.
Flickorna överfölls, och nu ligger de här för observation.
Så om du behöver nåtbara ring.
- Kallar du mig en snobb? - Jag gör väl det.
- Du har ju dålig smak. - Backa mig här, Jo!
- Förlåt. Hörde inte på. - Vi borde se Trivium i dag.
I stället för Cattle Decapitation som vi såg i våras.
Nej.
Var det allt? Du är också en snobb.
Nej, så här: Det spelar ingen roll om du gillar deras musik.
- Vill du hantera så många tonåringar? - Där hade vi rätt!
- Nej, du är fortfarande en snobb. - Säkert, pucko.
Tusan, jag glömde att värden skulle vara här. Måste vi prata med honom?
Där är de ju, de kom fram! Hejsan, jag heter Dean.
Hittade ni hit utan problem?
Jodå, vi hade GPS som la av, men vi kom fram.
Ja, jo, det kan vara lite dålig täckning här, beklagar.
- Bor du här? - Ja. Välkomna till 'Chez Dean'.
Oroa er inte, jag bor i husbilen när jag hyr ut, så vi kan köra hyresvärdleken.
Ni kan låtsas att jag är er elaka hyresvärd som är ute efter er.
Skojar bara, jag är snäll.
Kom igen, lite kan ni väl le?
Ni är så allvarliga.
Här är det.
När ni installerat er har jag lite öl och läsk åt er på verandan.
Tack, men vi drar nog snart till festivalen.
Inga problem. Här är nycklarna.
Tappa dem inte.
Jösses. Ursäkta att vi inte hänger med slumpad snubbe på semestern.
Kräk. Och inget wifi.
Lugn, jag skrev ut band och tider, vi klarar oss.
Börjar vi med Cattle Decapitation är vi vid Mordscenen, redo för Benediction.
Och så slutar vi vid Dödsscenen, så det blir bra.
- Jag hittade den här i frysfacket. - Fy fan! Är den äkta?
- Den ser äkta ut. - Vi borde ringa snuten.
- Jo, fast ska vi det? - Ja, killen är säkert seriemördare!
Grejen är att om nu lyckas ringa, fast vi inte har täckning här -
- så måste vi svara på en massa frågor och typ missa hela festivalen.
Han kan vara läkarstuderande med hemuppgift - vi vet helt enkelt inte!
Och vi är ju tre, han är inte precis stor.
Vi kan väl låtsas att vi inte sett den, och så ringa snuten innan vi åker hem.
Visst, okej.
Ni är skyldiga oss 50 dollar, men var tysta så att han inte hör oss!
Jag tror det fortfarande inte, ni bara snackar skit.
Tyst, annars mördar han oss.
Det var fan, ge mig den.
- Den är inte äkta. - Den är skitäkta.
Där ser ni, vi ljög inte.
- Borde vi dra? - Ja, men banden i morrn är så bra.
- De lär visst inte fixa frukost åt oss. - Jag hånglade med en med Slipknot-tisha.
- Du knäckte inte en tjejs näsa. Pinsamt. - Vadå, det var inte ditt fel.
Och vi träffade ju Castrator i vårdtältet.
- Sant. Okej, godnatt. - Nej! Det är lunch nu!
- Härligt att inte se Trivium igen. - Snobb.
Hejsan, tjejer. Jag ska bara plantera lite nya buskar.
Ni håller väl inte på med sånt, det är väl mer brinnande buskar för er?
- Alltså, inte som Bibelns buskar - Inga problem, alla har sin grej.
- Okej, vi åker nu. - Visst, låt inte mig hindra er.
- Nejdå. - Ha det bra.
Detsamma.
Så, nu gäller det. Säg inget om Nate på baksidan, han kanske inte måste vara med.
Hej, tjejer. Det här är min kompis Carl.
- Hur var det i dag, hade ni kul? - Jodå.
Ni kan väl slå er ned på ett glas och berätta lite?
Tack, men vi är jättetrötta efter allt headbangande och så, så vi lägger oss.
Å, tusan! Vad är med tjejer nuförtiden?
Jag tycker att vi är goda värdar, men vi får bara kalla handen.
- Inga leenden? - Vi känner inte för det.
Det kommer ni att göra.
Nattinatt.
Jag vill inte vara kvar, nu är det ett slem till och vi kan råka illa ut.
- Du sa väl inte 'vi bad om det', va? - Det är inte så jag menar.
Men det vore svinkorkat, med tanke på vad vi hittade.
Nej. Vi sticker inte.
- Vi kapitulerar inte, de styr inte oss. - De kan dra åt helvete.
Jag går och håller ett öga på dem.
Vi hade fel. Packa. Nu.
Vafan? Var det där förut? Vem har nyckellås på insidan?
Mördare. Krossa rutan.
Hej, flickor. Hittade ni mina presenter?
Det är väl sånt metalbrudar gillar? Jag har mycket mer att visa er.
Men först är det middagsdags.
Vi kör inte bordsbön här, bara hugg in.
- Jag är vegetarian. - Samma här.
Såja, flickor, det låter faktiskt som skitsnack, tycker jag!
Min gode vän har ägnat timmar åt att röka köttet.
Så var inte såna subbor, utan visa er kock lite uppskattning.
Ät, sa jag!
- Kan jag få en kniv? - Det behövs inte, det är väldigt mört.
- Du behöver en ny tröja. - Det är okej, det kom på tallriken.
- Kom. - Nej, det går bra.
Nej, jag lovar, jag ska äta upp. Det var jättegott!
Glöm alla såna tankar.
Nate.
Fan, vad har du gjort? Hjälp mig att ta henne till stugan.
Ursäkta, skulle jag kunna få gå på toa?
Fråga igen.
- Får jag gå på toa, tack? - Eftersom du bad så fint.
Men dröj inte för länge, jag vill inte sakna det här ansiktet.
- Det är nog inget jag kan styra över. - Gå, bara gå.
Var är Ashley?
- Ash var trött, så hon får vila i stugan. - Jag vill se hur hon mår.
Nej, nej, nej. Du stannar här och avslutar din måltid, okej?
- Carl. Var är den andra? - Toa.
Gå och kolla henne, för fan!
Ja?
Det är kusligt att bli stirrad på när man äter, är det vad du vill?
Sluta prata! Jag säger till när jag vill höra din röst.
Håller du alla dina gäster fångna och tvångsmatar dem med kass barbeque?
Ärligt, göder du oss för att göra en hudklänning av oss?
Dansar du naken framför spegeln och kollar in din manfitta?
Skulle jag hitta en massa malar nere i din källare, din värdelösa skit?
- Carl? Jag behöver din hjälp. - Jag tar det. Kolla dörren.
Fan!
Hallå, dags att komma tillbaka till middagen nu.
Fan!
Nate. Ja, precis öppna. Herregud.
- Försökte hon komma ut här? - Nej. Det lät inget på framsidan heller.
Härligt, det är bara att leta vidare. Stanna här om hon försöker nåt.
Carl säkrar den andra.
Men va fan?
Nate! Jag har en penna i ryggen!
Få ut den!
Fan, låst! Vänta, jag kollar baksidan.
Ont om tid.
- Kom igen, vi drar. - Fan heller! De ska dö.
Vänta! Jag vill ha kniven.
Jag ska döda subborna.
Kom fram, kom fram
Å, fan! Nate!
Vill du dö, subba?
Aj, fan!
Nej, era svin!
Carl!
Du har ingen gudagiven rätt till kvinnors uppmärksamhet.
Vad är det här, vem är du?
- Var är damen som nyss var här? - Lugn, vem pratar du om?
Sköterskan som var här för några minuter sen.
- Vilken sal är du i? - Sal 11.
Det hände nåt intill min patient, det dök upp nåt som blödde och
Bara andas nu, ta det lugnt. Såja, sätt dig ned.
Du ska få lite te.
Jag heter Steve. Mitt skift började precis.
Du måste ha somnat och drömt en mardröm.
- Folk brukar bli illa till mods här. - Nej, det var ingen mardröm!
Det ska inte förnekas att det har hänt en hel del bisarra saker här.
Faktum är att en patient med ätstörning blev galen.
Polisen tog hit henne. Hon berättade saker, men de kunde inget bevisa.
Grisen! Läget?
- Hallå, vem är han? - Hennes pojkvän.
Hennes pojkvän? Har du en kille som jag inte kände till?!
Otroligt att du krokat nån och inte sagt nåt!
Kom igen! Vilken snygging du har!
Hur kommunicerar ni? 'Nöff, nöff'?
Bikinin är jättesnygg på dig. Älskar den.
Skrattar du åt mig?
Grisen! Jag pratar med dig!
- Vart ska du, lillgrisen? - Din pojkvän går, låt honom inte smita!
Å, gud!
Ropa tillbaka honom!
Vi går dit ner, kom.
Dags att städa poolen!
Du är för mycket, Maca.
Visste du inte att grisar inte får bada här?
- Kom igen, Maca. Vi går. - Nu kan din pojkvän inte hjälpa dig, va?
- Sluta nu, Maca. - Å, förlåt. Håll fast!
Akta så att du inte drunknar! Jag hjälper dig, drunkna inte.
Ta tag i stången, kom igen!
Hjälp till, Claudia, hon väger skitmycket.
Claudia!
Grisen! Se hit, du är jättefin! Le!
Le!
Nu blir du berömd!
Kom igen, Claudia!
- Ser man på! - Vart är du på väg?
Hallå, läget?
Bredarsle!
Snälla, Sara...
Sara, snälla! Hjälp mig!
Hjälp mig, Sara! Sara!
Sköterskan nämnde den där mr Moore -
- när jag berättade att jag hade en patient i sal 11.
Men när jag frågade vem hon var så svarade hon inte.
Vem är den där mr Moore?
Mr Moore var en patient som togs in här för många år sen.
80 % av kroppen var brännskadad.
Jag jobbade inte här då, men man sa att mr Moore skrek och kved av smärta.
Smärtstillande hjälpte inte, och ingen ville ta hand om honom -
- men inte för att han var så illa brännskadad.
Men han grep efter alla som kom nära och bönade om hjälp mot plågorna.
Till sist fick de spänna fast honom i bädden.
En kväll ringde det från hans sal.
När sköterskan gick dit och såg hans bäddså var den tom.
Han sågs aldrig mer till.
Det är berättelsen om mr Moore.
Men, som sagt: Ibland händer saker bara i vår fantasi.
- Carrie? - Vad gör du, Sam?
- Den kom. - Allvarligt?
- Är du säker den här gången? - Rätt säker.
Ja! Du borde vara glad, äntligen kom den! Jag går och fixar tamponger åt dig.
Vänta, finns det inte bindor?
GALNA TJEJEN HAR INTE RÖTT LÄPPSTIFT PÅ BRÖLLOP. HON HAR BARA RÖTT.
Vad gör ni här? Sam har mens, men det reder sig.
- Välkommen till klubben, lillan! - Tyst, du är bara tre månader äldre.
Jo, men jag fick mens för typ två år sen.
Jag försöker bara hjälpa till. Hon har ju ingen mamma.
- Dina pappaproblem visar sig. - 'Dina pappaproblem'
Just det, Trevor och Jake kom just. Kom igen!
- Vänta. Mår du bra, Sam? - Kör in den, bara. Kom igen!
Jäklar.
- Fick du in den ordentligt? - Sluta.
Kom igen, jag skojar ju bara.
Jag kunde inte åka rullskridskor när jag var så liten.
Jag önskar att det fanns collegekillar här.
Du vet väl att du inte kan hångla med Jake nu, som du hade planerat?
- Varför inte? - Man kan inte hångla när man mensar.
(För att 1) det är äckligt och 2) tänk om han vill mer?
- Vem har sagt det? - Det vet ju alla.
- Vet du? Vi åker lite. Du lär må bättre. - Jag vet inte.
Jag lovar.
Jaha, gott folk.
Det är DJ Rockets favoritstund, och er också:
Paråkningen. Ta henne i hand och var snäll, annars kommer jag och tar dig.
- Jag ska ha pengarna tillbaka. - Det är Honmonstret.
Lägg av, det är ett elfel.
- Vad är Honmonstret? - Strömmen går när hon tar en själ.
Mamma säger att Honmonstret bara är sexistisk hittepå.
- Hon kan äta mig. - Min mamma?
- Honmonstret. - Äckelpotta.
- En bit. - Är du säker, bara en bit?
- Ja, bara en. - Är du hungrig?
- Jag tar två bitar, tack. En till henne. - Ska bli.
Kära nån, vi har ett tillbud. Betty! Den unga damen behöver hjälp.
Vad har hänt?
- Vad är det med dig? - Allt blod! Jag hatar blod.
- Du är full av blod. - Jo, men det är inuti mig.
Hon krockade väl med nån när strömmen gick.
- Gud, blöder hon fortfarande? - Och hon är inte den enda.
- Understå dig inte! - Sam har fått sin första mens.
- Vadå, precis nu? - Och Jake som är rädd för blod!
- Vad håller du på med?! - Hon borde vara stolt!
Nu kommer Honmonstret och tar dig, hon väntar på att flickor ska blöda.
Du är sjuk. Nu drar vi, Sam.
Kom, vi går!
Gud!
Subba!
Carrie berättade om din mamma. Att hon dog på grund av dig!
Sluta!
Så där, nu kom ljuset tillbaka och vi kör på som vanligt, gott folk!
Vi får dra härifrån, Trevor.
Trev.
Trev!
Du ser ut som henne.
Som vem?
Steve?
Hur känns det idag? Det är kallt ute, va?
Vet du vad jag gjorde i går? Jo, jag läste en bok.
Det var en berättelse om en flicka som gjorde stövlar att gå till månen med.
Sen hon sett månen varenda kväll bestämde hon sig för att studera den på nära håll.
Var det vad du höll på med när jag hittade dig?
Jag vet inte hur berättelsen slutade. Jag läste inte sista sidan.
Jag har aldrig gillat slut.
Nu var det ett tag sen vi hittade nåt, inte ens en grävling eller igelkott.
Håll ögonen på vägen, Costello! Sluta att lata dig nu.
Dig är det ju ingen ordning på!
- Är du vilse? Kan jag hjälpa dig? - Hejsan på dig också, frun.
- Ursäkta, vem är du? - En mänsklig isglass som söker lift.
Jaha Det var illa.
Ja, nu när det säger det, så.
- Jag har inte sett nån på hela dan. - Nej, här bor det ingen alls.
Tur att jag råkade på dig, då.
- Vad gör du här, då? - Det är en lång historia.
Men jag kan dra den.
- Fast jag ska ju åt det hållet. - Valfri riktning blir bra.
- Okej. - Namnet är Oz.
Sylvie.
- Okej, hoppa in, då. - Säkert? Tack!
Släng in ryggsäcken i bak, så åker vi.
Jaha
- Vem är det här, då? - Rör den inte. Tack.
Jag har gått i108 dagar nu.
Behövde rensa skallen.
- Då har du rensat skallen länge. - Stor skalle.
- Är det första gången du kör? - Nej.
Bilen är lite gammal
- Glömde du din fickalmanacka? - Man måste hålla koll på tiden.
Och du, då? Vad har du råkat ut för?
Jag får aldrig ut blodet med den här.
Det måste finnas ett bättre sätt.
Jag kommer inte på nåt.
Du kan sova över hos mig, om du vill. Det lär bli kallt, det börjar bli sent.
Javisst. Tack.
- Rör ingenting. - Jag vet bättre nu.
Hur fixar man ögonen?
Man kan inte börja med ögonen.
Först måste man ta av skinnet.
Behandla det, bevara det.
Och när det är gjort nålar man fast det på dockan.
Och syr ihop det.
Och när det är klart, då sätter man in ögonen.
Men inte de riktiga.
Jag sätter på te.
- Kan jag göra nåt? - Ingen fara.
- Tänker du fixa rådjuret? - Ja.
Han förtjänar det.
Jagjag har inte dödat nåt förut.
Fast det där var ju inte ditt fel.
Alltså, det händer väl rätt ofta?
Jo
Och vet du
Det är det jag gillar.
Det är lite som att ge dem en ny chans.
Oavsett vilka hemskheter de kan ha råkat ut för.
Defår en chans att bli okej.
En lång historia?
I bilen förut sa du att det var en lång historia, men
Du berättade aldrig, så
Jag vet inte riktigt var jag ska börja.
Här?
Jag stod vid ett trafikljus
den 29:e december.
Det var inget särskilt med det -
- förutom att det inte hade slagit om på tio minuter.
Jag funderade på att bara plöja över, men jag kunde inte se om det kom bilar.
Så jag bara väntade.
Det är farligt att vänta -
- för då får man tid att tänka.
Min doktor hade gett mig mycket att tänka på.
Som skälet till att andningen hade blivit en riktigt besvärlig grej -
- och inte bara nåt som hände av sig självt.
Och att jag ganska snart inte skulle kunna mer.
Plötsligt insåg jag hur tillfällig -
- min fåniga lilla existens var.
Och jag blev plågsamt medveten om -
- varje ögonblick jag slösade bort på att bara sitta vid ett trasigt trafikljus.
Såjag tittade åt båda håll
samlade modet och plöjde rakt igenom.
Det var det.
- Jag vet inte vad jag ska säga. - Ingen fara.
- Beredd? - Visst.
Du, då? Vad har du för en berättelse?
Jag
Jag Nej, jag vill inte.
Jag berättade ju min.
Vill du dansa?
Okej. Visst.
- Vad sa du? - Ingenting.
Jag behöver nog gå och vila nu.
Javisst, okej. Jag ska bara gå
- Ditt rum. - Tack.
- I morgon. - Va?
- Jag berättar min historia i morgon. - Jag ser fram emot att höra den.
Godnatt.
Amera såg ned.
De röda, blå och gröna ljusen blinkade.
Hon såg sina stövlar blinka tills ljusen dog bort, och så var allt mörkt.
Hon var bland stjärnorna, högt ovan världen.
Hon såg natt efter natt, dag efter dag och
stannade för evigt.
Det är över nu, ingen fara.
Hur känns det idag?
Det är kallt.
Som tur är
kan du stanna inomhus med mig, du behöver inte fly dina problem längre.
Här finns inga slut.
Här kan du leva för alltid.
Jaha
Vill du höra min berättelse nu?
Översättning: Henrik Brandendorff www.ordiovision.com