WORKSHOP
Ja, i starten kan man ikke finde på noget.
Spring nu bare ud i det. Man kan ikke sige noget forkert.
Hvad med et mord?
Ja. Det er en god start på en kriminalroman.
Flot!
Mordet sker da ikke altid i begyndelsen.
Det har du ret i.
Men hvis det hele begynder med et mord, overværer vi det så?
Nej, det er en dårlig idé. Vi skal ikke straks vide, hvem morderen er.
Det er det gode ved litteratur. Man behøver ikke at fortælle alt.
Man kan sagtens beskrive forbrydelsen uden at afsløre morderen.
Ligesom på film, hvor det er mørkt, eller man ser det med morderens øjne.
- Subjektiv synsvinkel. - Netop.
Hvad har I gang i? Hvad sker der for alle de smarte udtryk?
- Hvad er 'subjektiv synsvinkel'? - Hvem kan forklare det?
Det er, når kameraet overtager personens plads. Du ser det, han ser.
Tak.
Så ser vi mordet eller ej?
Jeg vil foreslå, at man finder et lig, som flyder rundt i havnen.
Det er ikke særlig mord-agtigt. Han kunne jo bare være druknet.
Fint. Så hvordan undgår vi, at man bliver i tvivl?
Liget kunne være gennemhullet af skud.
Ingen våben i nærheden. Så ved man, at det ikke er selvmord, men mord.
En skudsalve fra en AK-47. Ingen begår selvmord med en AK-47.
En AK-47 er et krigsvåben. Kaliber 7.62.
- Den kløver folk i to dele. - Det er da klamt.
Du ser da ting, som er meget værre på nettet og i tv.
Jeg ser ikke sådan noget.
Man falder da over det overalt på de sociale medier og på nettet.
Forleden postede en af mine kollegaer en video, hvor IS halshugger nogle mænd.
- Ofte er der ingen overskrift. - Ved I, hvad det værste er?
Jeg så en video af nogle toårige, som twerkede.
- Hvad gjorde de? - Vrikkede med måsen. Det er en dans.
Hvor er forbindelsen til IS?
Det handler om, at alt går viralt.
Den dans minder om porno.
Ingen tvinger dig til at se på det.
Jeg synes, at når man finder liget, så skal det være helt skamferet.
Som om nogen har hældt syre ud over det.
Så panden er smeltet ned i øjnene, og man slet ikke kan genkende dem.
Kinderne er også helt smeltede, og tænderne sidder forkert.
Han ligner altså Ghost Rider.
Okay... så vi er nødt til at forestille os hele historien.
- Det lyder som en amerikansk serie. - Det skaber spænding.
- Vi får brug for et CSI-hold. - Det er meget amerikansk.
- Hvad er det? - Hvad hedder det på fransk?
- Kriminalteknikere. - Mener I det?
Jeg gider ikke sådan noget dna-halløj. Så er al mystikken væk.
- Hvad vil du så foreslå? - Det ved jeg ikke.
Det er fint, at liget ikke kan identificeres -
- men der må gerne være et psykologisk aspekt i det.
- Hun kender nogle svære ord. - Det kan drenge ikke lide.
- Vi lærer langsomt ofret at kende. - Hvordan det? Via flashback?
Ja, via flashbacks.
Der står en fyr på kajen om natten. Der er vel en grund til, at han er der.
Har du et særligt sted på kajen i tankerne?
Det er vigtigt, at man visualiserer stedet, når man skal beskrive scenen.
Det kunne jo også være på skibsværftet.
Det er en imponerende setting.
- Det er La Ciotats varemærke. - Ja, det tænkte jeg også på.
Det gjorde vi alle, så det var ikke særlig opfindsomt af Dem.
Det beklager jeg, Boubacar.
Hvad med noget moderne såsom marinaen? Der er yachter og milliardærer.
Eller et andet sted? Det kunne foregå i Boston, Washington, New York...
Er det ikke fint nok her? Her er Le Mugel, grotterne, skønne steder...
Du og dine amerikanske klichéer. Bander og mafiaer...
Det skal vel ikke bare være en eller anden lortehistorie?
- Behøver historien at foregå her? - Ja.
Idéen med denne workshop er, at I skal skrive om jeres egen by.
En roman er fiktion. Fri fantasi.
Man kan ikke skrive noget ved at se på sig selv i et spejl. Det er åndsvagt.
Du behøver ikke at se på dig selv i et spejl.
Du kan bruge din fantasi til at gøre din hverdag til et eventyr.
- Har jeg sagt noget morsomt? - Et eventyr...
Eventyret kan være hvor som helst.
Det bliver svært at skabe et eventyr her.
- Vi er jo kun lige begyndt. - Det kommer ikke til at ske.
Lad os fortsætte snakken, men jeg foreslår, at I tager noter.
- Skal vi allerede til at skrive? - Nej. Bare tag noter.
Hvis I får en idé under vores samtaler, så skriv den ned.
- Han bader. - Gør du da ikke det?
Han vil ud at slikke sol.
Kan I alle finde ud af at tage noter?
Hun er jo bare lærer, ikke nogen stor forfatter.
- Hun virker arrogant. - Ja, hun er ret prætentiøs.
Hendes pariser-accent er irriterende. Indimellem forstår jeg hende knap nok.
'Det er skønt at møde jer. Vi får et fint samarbejde.'
'Og jeg nyder den her ekstra ferie.'
De har lejet et fedt hus til hende. Det er helt vildt.
- Der er bussen. - Lort. Skynd jer.
- Hva' så? - Hej, Antoine.
Se, hvem der er her, Théo.
- Går det godt? - Ja.
Må jeg få et knus?
Hold op.
- Hvor skal du hen? - Ud at svømme.
- Jeg vil også ud at svømme. - Vil du?
Jeg smutter nu. Ciao, bro.
- Vi ses, Théo. - Sig farvel.
Ciao, bro.
Hej.
Antoine?
Hvordan gik det?
Fint.
- Fortæl mig nu lidt om det. - Det skal jeg nok.
AT BESKYTTE
AT HJÆLPE HINANDEN
FORBERED DEM PÅ
AT SKULLE FORSVARE VORES VÆRDIER
DEN FRANSKE HÆR
- Pas lige på. - Undskyld, smukke.
Hej.
- Hvor skal jeg stille den? - Det er fint der. Tak.
- Hej. - Hej. Hyggede I jer i går aftes?
- Ja. - Jeg har slet ikke sovet.
Jeg så en actionfilm. Ikke noget for Dem.
Hvad tror du da, at jeg ser?
Lidt mere stille og rolige film. Hvad ved jeg?
- Benjamin? - Jeg har ikke noget.
Tak. Men vær sød at lægge din telefon væk.
- Fik du nogen idéer i aftes, Etienne? - Ikke noget, der rigtig kan bruges...
Sig frem, så sorterer vi i det senere.
Vi talte jo om skibsværftet, så vi kunne skrive noget, der foregik i fortiden.
Spændende. Har du en bestemt periode i tankerne?
Jeg tænkte på dengang, hvor værftet stadig var i brug.
- Lige før lukningen. Der var ballade. - Ja. Alt var kaos, og folk strejkede.
Det var helt vildt. De bandt direktøren til kranen og brændte ting af.
De ødelagde skinnerne, så man indsatte specialstyrken.
Jeg var altså slet ikke født dengang.
Heller ikke jeg, men min bedstefar kom hertil fra Algeriet for 25 år siden.
- Og derfor er jeg franskmand i dag. - Franskmand? Hvad hedder du?
- Rolig nu. - Tilbage på sporet igen.
Malika har ret. Det behøver ikke at være en periode, vi kender til.
I går sagde De, at udgangspunktet skulle være vores eget liv. Det sagde De.
Ja, men det kan jo også omhandle din bys historie.
- Det liv, din familie har levet. - Det taler vi ikke om.
Du har sikkert ubevidst hørt folk tale om det.
Jeg har kun været i La Ciotat i fem år.
Min bedstefar har fortalt mig meget.
Tidligere var man stolt af at komme fra La Ciotat.
Stolt af at svejse i mørke og indånde asbest?
Men har du set resultatet? De gigantiske ting, de har bygget?
Jeg kan spørge min bedstefar, om han vil hjælpe os med romanen.
Det lyder spændende. Når man skriver en roman, skal man lave research -
- for det er med til at gøre ens fiktion mere troværdig.
Du ser ikke ud til at være enig, Antoine?
Jeg synes bare ikke, at fortiden er interessant.
- Jeg har en idé... - Sig frem, Malika.
I går talte jeg om flashbacks. Vores historie kunne foregå i nutiden -
- men motivet til forbrydelsen kunne ligge i fortiden.
- Ikke dårligt. Hvad siger I til det? - Det lyder fint.
Ofret kunne være sort. Eller araber.
Hvorfor? Hvorfor er ofret sort eller araber?
- Er det et racistisk mord? - Måske.
- Hvad er pointen? - Han er bare sort eller araber.
Hvorfor ikke have et hvidt offer og en sort eller arabisk morder?
- Anti-hvid racisme? - Du sagde jo, at det ikke var racisme.
Tag det roligt. Det er fint at have sorte eller arabere med i historien.
- De er også repræsenteret her. - Hvem er sort? Hvad taler De om?
Vi kan beslutte om lidt, om motivet til forbrydelsen er racisme.
- Sæt et spørgsmålstegn. - Det skal jeg nok. 'Racisme?'
- Har du nogen idéer, Antoine? - Ikke rigtig.
Men jeg kunne godt lide Boubas idé om at bruge marinaen.
- Så vi begynder forfra? - Var det med værftet da besluttet?
- Det troede jeg, at vi var enige om. - Så skal De da ikke spørge mig.
Nej, nej, sig nu, hvad du synes. Hvorfor synes du godt om idéen med marinaen?
Det er ikke så meget... Jeg synes, at det egner sig bedre til en krimi.
Folk, der har en yacht, er oplagte ofre.
De er rige, folk er misundelige på dem, og de laver en masse lyssky ting.
- Og det får byen til at se godt ud. - Hvad? Stoffer og lyssky ting?
Skibsværftet er helt dødt nu. Dødt og begravet.
Men det er samtidig det første, man lægger mærke til i byen.
Det ved vi godt. Alle turisterne taler om det, men der er jo stendødt dernede.
Man kan endda se det herfra.
Ikke?
Frem for at hænge fast i ofrets og morderens identitet og fortid og nutid -
- så vil jeg foreslå, at I begynder at skrive noget.
- Skrive hvad? - Det, I har lyst det.
En beskrivelse af et sted eller en person.
Eller en personlig oplevelse, som måske kunne bruges i forhold til historien.
Men det er vigtigt, at I skriver frit. Uden at være bundet af et plot.
Jeg kalder det 'at skrive omkring noget'.
Det er altså svært. Vi er jo ikke forfattere.
Prøv nu bare.
Jeg vil ikke skrive noget.
- Hvorfor tager du så det her kursus? - Jeg havde ikke noget valg.
Det passer ikke. Du har da selv meldt dig til det.
Nej. Dem på jobcentret sagde, at jeg skulle på kursus.
- Var du ikke glad for at blive udtaget? - Det er jo ikke VM.
Udtaget til ingenting. Jeg havde misset et møde, og jeg ville ikke streges.
Jeg deltog i udvælgelsen, og det foregik ikke sådan.
Vil du da hellere arbejde på kommunen eller rydde op på strandene?
Det var måske mere fornuft end det her.
Du laver stavefejl, selv når du taler.
Jeg vil ikke gøre dig til forfatter. Men jeg håber, at vi får noget ud af -
- at udtænke og skabe noget sammen. Det er derfor, jeg er her.
Er det derfor? De er her, fordi De får løn for det.
Ja, men jeg kunne tjene meget mere andre steder.
Det kan jeg ikke.
Hvorfor så? Hvorfor spilder en forfatter som Dem Deres tid på os?
Jeg føler ikke, at jeg spilder tiden. Jeg synes, at det er interessant.
Og selvom det måske lyder lidt prætentiøst...
så kan jeg godt lide at formidle det, jeg kan, til andre.
Mange tak for det, frue.
Jeg håber, at du ændrer mening, Benjamin.
Bare undlad at ødelægge det for de andre.
Jeg skal nok møde op.
Bare lad være med at bede om mere, så skal jeg nok holde lav profil.
Til de af jer, der gerne vil skrive... Jeg synes, at I skal gå i gang.
I skyggen, i solen, sæt jer ned eller læg jer...
Find ud af, hvad der virker for jer og begynd at skrive. Så ser vi på det.
Problemet er ikke de fremmede.
Eller de åbne grænser.
Nej, problemet er EU-bureaukraterne, der åbnede grænserne -
- og som ønskede, at landene skulle afgive -
- mere end deres selvstændighed, deres immunitet.
Et land, som ikke har immunitet, mister langsomt sin identitet.
Sine rødder. Sin kultur.
Og her mener jeg landets ægte kultur.
Nemlig de kutymer, der former og forener os.
Jeg taler ikke om fordummende massemedier.
Det er op til os at legemliggøre den franske ånd, hvis vi vil undgå -
- at fremmede kapitalistiske magter vinder globalt frem -
- med deres politisk korrekte agenda.
Vi vil naturligvis møde modstand fra vores moraliserende kritikere.
Men vi kæmper for et folk, for en kultur -
- som i dag er under pres på grund af raceblanding.
Vi kæmper også for at bevare den europæiske tænkning -
- og Europas 35.000 års historie.
Mellem Marseille og Toulon ligger CNC, et af verdens førende skibsværfter...
Skibsværfterne mod nord og ved Middelhavet -
- samler aktiviteterne fra værfterne i Dunkerque, La Seyne og La Ciotat.
Producerer identiske skibe.
Men CNC har valgt at specialisere sig inden for sin særlige ekspertise...
Når alt var svejset og samlet, gjorde vi klar til søsætningen.
Når alle huller var lukkede, så der ikke kunne trænge vand ind, var vi klar.
Så det var her, de store bølger opstod?
Ja. Her eller i dokken derovre.
- Er der to? - Ja.
Når alle sektionerne var blevet samlet, åbnede vi porten og lod den glide ned.
Den ramte ikke bolværket, selvom det så sådan ud.
Men der kom en kæmpe bølge.
Hver gang der var en søsætning, kom min far hjem med våde benklæder.
Og... der arbejdede 10.000 mennesker her.
Indtil de en dag sagde: 'Så er det slut.'
Det var virkelig voldsomt.
Der var 50 selvmord det første år. Skilsmisser, druk...
Det var virkelig tragisk. Men der var så dem, der valgte at svare igen.
- De gjorde modstand. - Besatte De værftet?
Ja, vi besatte værftet, og det stod faktisk på i ti år.
Vi var oppe imod mænd, der brugte tåregas og køller.
Vi tog kampen op, og vi vandt. Fordi i dag er der stadig industri her.
Maritim industri.
Det betyder, at folk, blandt andet vores børn, kan arbejde her.
Vi fortsætter denne vej.
Vi fortsætter rundvisningen.
Det lyder, som om der er gode minder forbundet med kampen.
Ja, også selv om det var virkelig hårdt.
Jeg fik mad og tøj af velgørenhedsorganisationer.
Det samme gjaldt mine kollegaer. Ingen af os fik jo løn.
Hej. Den er godt nok flot.
Ja, vi har også brugt seks uger på at renovere den.
- Hvor lang er den? - 32 meter.
Må jeg komme om bord?
Du er ikke ked af det, hva'?
Så skidt, kom bare.
- Tak. - Det var så lidt.
Som jeg sagde til jeres ven, så skal I ikke rode noget til.
- Det er luksusklassen. - Det er lige noget for mig.
Du ville aldrig få råd til at købe en.
Eller bare leje den i en weekend.
Sid pænt, Malika. Vis lidt respekt.
Jeg kommer aldrig til at opleve det her igen, så lad mig få lov at nyde det.
- Jeg gad godt at bo på sådan en yacht. - Du ville blive søsyg.
- Man kan bare lade den stå på land. - Så køb hellere en campingvogn.
Det her ville være en fin setting.
Tænk at finde et lig på en yacht på et værft.
Ikke dårligt. Så får vi vores værft, og du får din milliardær og yachten.
Vi mangler bare Boubas idé med AK-47'eren og Scarface.
Hvad med fortiden, strejkerne og kampen på værftet?
En tidligere ansat vender tilbage og slår en milliardær fra USA ihjel.
- Han er kommunist. - Som min bedstefar?
Morderen er en gammel arabisk kommunist i kørestol.
- Min bedstefar er ikke handicappet. - Forstil jer ham komme om bord:
'Hvor er ham amerikaneren, jeg skal nakke?'
Vi kan ikke få alt med, men noget af det er interessant.
Malikas idé med at inddrage den kommunistiske vinkel på byen er god.
Sig til, hvis De hellere vil lave en politisk roman end en krimi.
- Jeg vil ikke noget bestemt. - Nej? Hvem her tror på den?
Jeg opfatter det ikke sådan.
Og en krimi kan sagtens have en politisk vinkel. Det har de tit.
- Han kan ikke lide at tale om politik. - Det interesserer mig bare ikke.
- Og vi ved jo godt, hvad det betyder. - Hold nu din kæft.
1-0. Game over.
Men også en reel, rå og velovervejet form for vold.
Hvordan kan en ung kvinde som Dem skrive sådan nogle skrækkelige ting?
Det er måske bare, fordi De ikke kender mig.
Der er vold. Men også en del erotik.
En form for erotik, som jeg nærmest vil beskrive som maskulin.
Tja, de to hovedpersoner er jo mænd...
Og de er faktisk brødre. Det er jo et forhold med incestuøse undertoner.
Antoine? Der er mad.
- Jeg kommer. - Vold og begær...
Når De siger det sådan, lyder det helt forfærdeligt.
Det var ikke meningen.
Jeg opfatter ikke deres forhold som incestuøst.
Folk forestiller sig straks et broderligt begær, men jeg tror -
- at den erotiske vinkel stammer fra min måde at se på dem som kvinde.
Jeg er interesseret i, og det lyder måske lidt banalt -
- men jeg ville gerne beskrive det nære forhold mellem to brødre -
- som ender med at hade hinanden -
- fordi de hver især føler, at den anden vil styre hans tanker.
Til slut er der ingen, der ved, hvem der er bugtaleren, og hvem der er dukken.
Giver det mening?
Jeg er på vej i seng.
Kom og sig godnat.
Hvad er det?
Den er skrevet af hende, jeg arbejder sammen med.
Må jeg se?
Olivia Déjazet. 'Det tabte væddemål'. Er den god?
Den er okay.
- Er det hende? - Ja.
- Hun er pæn. - Det er bare et godt billede.
Det er sent. Du skal i seng nu.
Du skal også lige have et kys.
Godnat.
- Déjazet. - Er hun berømt?
Ja. Er du helt væk? Hun har skrevet mange bøger.
- Hun er da lækker. - Ikke dårlig.
- Jeg gad godt at skrive med hende. - Luk nu røven.
Hun ser frisk ud. Hun må da gerne låne min store kuglepen natten lang.
Hun ligner en snobbet Champs-Élysées-type.
Hun er til fest der. Hun ser ellers helt normal ud.
Antoine! Forsvarer du hende? Er du forelsket?
- Hold nu din kæft. - Han er forelsket.
- Se lige, Teddy. - Hun er da stadig lækker.
Jeg har aldrig sagt andet, min ven.
Og hun er nedringet på ryggen.
- Er du sur? - Nej, sgu da.
- Går hun i byen, Antoine? - Hun er ikke til den slags.
Øv, jeg gad nu godt byde hende på en drink.
- Du vil byde hende på mere end det. - Styr jer.
- Har I aldrig set en kvinde før? - Slap nu af.
- Jeg nakkede dig. - Det gjorde ondt.
- Troede du, at du kunne slå mig? - Nej, jeg spiller jo ikke dagen lang.
- Hun er sur. Hun er sur. - Stop så. Se lige, hvor rodet her er.
- Din tur, Steph. - Jeg spiller mod vinderen.
- Vil du lige hjælpe mig? - Ja.
- Gider du at bære det ud i køkkenet? - Ja.
Han skal da ikke rydde op.
- Det er okay. - Tøsedreng.
I er godt nok kedelige.
Nu skal vi høre noget musik.
Hvad laver du?
Flyt dig. Jeg kan ikke se noget.
Hvad laver du?
Pis! Jeg var lige ved at vinde.
Hvad så, min ven?
En lille dans, og så er det i seng. Okay? Lover du det?
Giv mig fem. Kom.
Stop...
'Den dag er der mødt tusindvis op for at se søsætningen af tankeren.'
'Inde i tørdokken er arbejderne ved at befri stålmonsteret.'
'Pludselig kan man høre en knagen, og så glider den sorte kolos af sted.'
'Den bevæger sig ned mod havet i slowmotion.'
'Oppe på dækket vifter arbejderne med flag, og alle bådene tuder i hornene.'
'Da skibet rammer vandet, skaber det en bølge, der skyller ind over kajen.'
'De, der står nærmest, bliver dyngvåde. De ler, og hele byen hujer.'
'Hujer de mon af skibet eller af arbejdernes indsats?'
'Arbejderne krammer stolt hinanden, mens de kigger på havets mastodont.'
Det var alt.
Flot, Malika. Det er levende, velkomponeret. Bravo.
Jeg følte det, som om jeg var der. Flot.
Jeg spurgte min far. Han var lille dengang, men jeg tog noter...
Se, sværere er det ikke. Nå, hvem vil være den næste?
- Boubacar? - Må jeg få et par dage mere?
- Det, jeg har skrevet, er så dårligt. - Et par dage? Det er ikke en uge.
Hvem er klar?
Jeg har skrevet noget. Det er ikke historisk ligesom Malikas.
- Det minder om begyndelsen på en roman. - Lad os høre.
'Han havde som sædvanlig svært ved at komme op.'
'Han havde lige glemt, at han var færdig på værftet. Vikarjobbet var overstået.'
'Han havde lagt sidste hånd på yachten, som han og 25 andre havde istandsat.'
'Han gik ned til tørdokken. Det larmede, da kranen satte yachten i vandet.'
'Alle hujede. Hans kollegaer og ingeniøren, der aldrig talte til ham.'
'Ejeren af yachten var der også. En emir iført en hvid djellaba.'
'Han gik om bord med de andre. Han kunne mærke blodet suse i ørene.'
'Han vidste ikke længere, hvad han lavede der. Motoren begyndte at larme.'
'Langsomt, som i en drøm, sejlede båden ud af havnen. Alle smilede.'
'Ingeniøren gik rundt og takkede folk.'
'Til sidst nåede han frem til ham. Han rakte hånden frem.'
'Og da følte han, at han stod i et sort hul med kurs direkte mod afgrunden.'
'Han åbnede sin taske og tog sin AK-47 frem og begyndte at skyde.'
'Intet kunne stoppe ham. Synet af blod opildnede ham bare.'
'Båden fortsatte ud på havet. Ingen følelser. Han slog bare ihjel.'
'Den sidste var en af de andre vikarer.'
'Den unge mands øjne var fyldt med rædsel. En rædsel, han ikke ville se.'
'Så han skød en sidste gang. Derefter kiggede han sig omkring.'
'Dækket var blodrødt. Der var blod på de hvide sæder.'
'Lugten af død var mindre kvalm end forventet.'
'Han var smurt ind i blod og hjernemasse og skrævede over ligene og de døende.'
'Han ignorerede deres smerte og gik op til rattet -
- og styrede skibet mod et mål, han endnu ikke kendte.'
Er du helt væk?
- Hvad mener du? - Får du stådreng af at skrive sådan?
Det skal jo være en krimi, ikke en suppe.
- Sødsuppe. Det hedder sødsuppe. - Ja, ja.
Og du er skidehyklerisk, for du var helt oppe at køre over Scarface.
- Den er mere voldelig end det her. - Han sammenligner det med Scarface.
- Vi venter stadig på at høre din tekst. - Jep.
- Din tekst er ikke dårlig... - Så hvad er problemet?
Du kan da ikke skrive om hjernemasse og AK-47.
Vi skal ikke censurere hinanden.
- Men kender han så grænserne? - Det ved jeg ikke.
Forstår du, hvad hun mener?
At der er en grænse, som du måske har overtrådt?
- Det ved jeg ikke. - Hvordan skulle man fortsætte derfra?
- Hvad skulle man skrive? Det er sygt. - Er det sygt?
Er det sygt? Hvad så med det, dine venner gjorde?
- På Bataclan. - Luk røven!
- Du skal ikke provokere mig, din lort. - Slap af, Fadi.
- Rolig, Fadi. - De forsvarer en racist.
Nej. Vi er her for at udveksle meninger, men vi skal ikke fornærme hinanden.
Han fornærmer alle muslimer, og De tager hans parti.
Vel jeg gør ej. Jeg vil ikke høre på den slags. Okay?
Ja, ja.
Hør her. Jeg er ikke enig med Antoine, men måske burde vi diskutere det her.
- Hvad? - Radikalisering og den slags.
Vil du også skrive om jihadister?
De idioter skal ikke diktere vores arbejde.
Du kan ikke bare sige, at de er idioter. De har ændret vores liv -
- og derfor er jeg da altid lidt bange, når jeg går ud.
Hør ham. Der er flere, der bliver slået ihjel i trafikken end i terrorangreb.
Og så klynker du?
Selvfølgelig bliver man bange. Når man er i et center, tænker man på Bataclan.
Når man ser en hvid lastbil, tænker man på Nice.
Men vi er jo ikke i krig. Der er krig i Syrien.
Det sker overalt: Tunesien, Paris... I Oslo havde fyren blå øjne, så stop nu.
Men det er første gang i denne workshop, at diskussionen omhandler os alle.
Jeg synes, det er uinteressant.
Det er et meget ømtåligt emne, men vi bør da kunne tale om det.
Han har lige skåret alle arabere over én kam. Hans morder er sikkert araber.
Måske ikke. 40 % af dem, der bliver radikaliserede, er hvide konvertitter.
Uanset om han er hvid, grøn eller gul, vil folk se ham som araber.
Hold nu op med at diskutere politik.
Jeg har jo bare skrevet en actionscene.
Netop. Du virker skideligeglad med det hele.
Du spiller smart og skriver klamme ting. Det er ikke okay.
Skal du bestemme det? Du er sgu da ikke rigtig klog.
- Hold op. - Tør så det grin af.
Tag armen ned. Tag armen ned. Du skal ikke true mig.
- Stop så. - Jeg flår fandeme hovedet af dig.
Sæt dig, Boubacar. Jeg vil gerne sige noget.
- Sådan en illegal indvandrer. - Jeg er sgu da mere franskmand end dig.
- Er I færdige? Må jeg sige noget nu? - Ja.
Nu bliver I måske chokerede -
- men jeg synes, at Antoines udkast er ret velskrevet.
Ti stille.
Men selvom jeg godt kan lide den lidt hårde form, må jeg give Boubacar ret.
Det virker, som om du er en smule selvfed.
Hvad mener De?
Det virker, som om du nyder det. Som om det giver dig 'rejsning'.
- Er De nu også blevet sindssyg? - Du ved godt, hvad jeg mener.
De kritiserer jo bare mit arbejde.
Stop dig selv. Vi vil bare ikke skrive sådan.
Jeg kritiserer da ikke din sukkersøde pæne tekst. Hvad er reglen for det her?
Nu bliver tingene blandet sammen.
Det er ikke i orden, at du kalder Malikas tekst for sukkersød.
Det er ikke i orden at bruge den slags nedsættende ord.
- Men I andre... - Vi har et navn.
- Ja, Fadi. - Vi er ikke dyr.
- Synes du ikke, at jeg respekterer dig? - Sig nu bare det, De ville sige.
I tror, at forfatteren skal være enig med personerne i bogen.
I så fald skulle vi forbyde 90 % af alle bøger og film.
Og alle kriminalforfattere skulle fængsles.
Man kan godt beskrive en morder eller en racist uden selv at være det.
Det var Etienne, der talte om jihad.
- Lad mig tale færdig. - Så tal.
I fiktion kan man sagtens beskrive en tankeform -
- for på den måde at fordømme den. Det er det, kunst kan.
Giver det mening?
Det er ikke hans tekst, der er problemet. Det ved De også godt.
- Jeg vil gerne i vandet. - Se, havet er klar til at omfavne os.
Jeg blev helt forskrækket!
Jeg vidste ikke, at du var her. Vi har lagt vores tøj her.
Det er fint nok. Jeg skulle til at gå.
- Vi har vel ikke jaget dig væk? - Nej, jeg skulle alligevel til at gå.
Det er Boris, min redaktør. Det er Antoine.
- Goddag. - Hej, Antoine.
Antoine? Går det bedre?
Jeg har det fint.
- Har du lyst til at tale om det? - Jeg har det fint.
- Nyd badeturen. - Vi ses i morgen.
- Skal vi spise frokost sammen i morgen? - Ja.
- Er du sur på mig? - Nej. Ringer du til mig?
- Hav en god aften. - Vi ses.
- Kan du ikke gå lidt hurtigere? - Lad mig nu bare være.
- Hold da kæft... - Stille. Vi er der næsten.
- Er vi i Bagdad eller hvad? - Hold nu kæft.
Hvis de opdager os, er vi virkelig på skideren.
Han gakker helt ud. Slap af, mand.
- Hvad er det? - Det er sikkert ulven.
Sluk pandelamperne.
Hold da kæft. Hvor mange er der?
- Ville du virkelig kunne ramme dem? - Ja.
- Man skal vide, hvordan man gør. - Man skal bare øve sig.
Det vigtigste er vejrtrækningen.
Se ham lige. Du burde da have taget noget mod rystelserne.
Lidt Diazepam...
Hold nu kæft.
Det er ikke nemt herfra.
- Det kribler i mig. - Helt sikkert.
Vil du have noget?
- Er du søsyg? - Pis, jeg kan ikke se noget.
Nå, venner... Fedt sted, ikke?
- Det er flot om natten. - Det er vores sted, mand.
- Du skal ikke røre ved mig nu. - Skal du ikke have lidt på? Kom nu.
- Skrid nu med jer. - Hold fast i ham.
Bare rolig, det skulle være så sundt for huden.
Meget morsomt, hva'?
- Det er okay. Tag den næste. - Næste skud.
Du skal ikke stresse. Bare tag sigte.
- Du er jo håbløs. - Nu skal du se, hvordan man gør.
Nu skal I lige nyde det her.
Nå, hvem er så bossen? Kom her, nu er det din tur.
- Stræk armen ud. Træk vejret. - Leger du sherif nu?
- Og skyd. - Han skal nok ramme.
- Han er en taber. - Han er god.
- Sådan. - Han er god nok.
Han var bare heldig.
- Jeg troede, der ville være mere rekyl. - Du var bare heldig.
Hvad sagde jeg? Det var bare begynderheld.
Giv nu bare op.
Det er godt. Vi var helt oppe at køre.
- Hvad laver du? - Jeg tager en dukkert.
- Vandet er da megakoldt. Du er skør. - Vi vil gerne se ham strippe. Kom nu.
Vil I se strip?
- Sådan! - Han er ikke rigtig klog!
Kom tilbage, Antoine. Vi elsker dig.
Jeg har lavet et portræt af ham, og vi ved, at det skal foregå på yachten.
Efterforskeren bør være en kvinde, som er født her.
Jeg synes bare, at det er lidt for vagt.
Jeg har tænkt på vores guide på værftet.
- Ronaldo. - Rinaldi.
Rinaldi.
Det ville være overraskende, hvis han var morderen. Det ville ingen forvente.
For det ville aldrig ske i virkeligheden.
Det er da fint. En gammel arbejder, som hader det, værftet er blevet til.
Nu bygger man yachter til de rige. Al æren er væk.
- Det foreslog jeg jo tidligere. - Tænk, hvis arbejderne gjorde oprør.
- Det var præcis det, jeg foreslog. - Så vær glad for, at vi vælger din idé.
Det minder mig om min bedstefar og hans venner.
Nu er det også længe siden, du har nævnt din bedstefar.
Forestil jer, at de gamle mænd mødes og hidser sig op over værftets situation.
Mændene kan bygge kæmpestore skibe, men nu får de at vide:
'Nallerne væk. Vi bygger luksusbåde nu.'
Jeg kunne godt forestille mig, at Rinaldi en aften drak lidt for meget -
- og så kom han til at skyde en ved et uheld.
- Et uheld? Så er han jo ikke morder. - Jo da.
Det ville være mere interessant -
- hvis han har lyst til at slå en ihjel, og at selve mordet er hans motiv.
Er du helt væk? Ingen gør da sådan.
Jo. Nu gik I jo helt amok sidst, men på Bataclan...
- Ikke nu igen. - Lad mig nu tale ud.
Lad ham tale ud.
På Bataclan sagde de, at de gjorde det, fordi musik er Satans fælde -
- og fordi Frankrig deltog i krigen i Syrien.
Men jeg tror, at de bare havde lyst til at skyde nogen.
De skulle alligevel dø, så hvorfor ikke?
Det virker sgu, som om du forstår dem.
Nej. Jeg forestiller mig bare, hvordan det er at have lyst til at dræbe.
- Hold nu din kæft. - Er du sur, fordi jeg forsvarer dem?
- Siger du det, fordi jeg er muslim? - Tja, støtter du deres handlinger?
- Nej, jeg støtter dem ikke. - Så er du måske bare en dårlig muslim.
- Hvor er dit slør? - Det skal du ikke blande dig i.
- Blander dine storebrødre sig i det? - Hold nu op, Antoine.
De endeløse provokationer er trættende og overskygger dine interessante idéer.
Interessante?
Det er da interessant at se på grænserne mellem mord, terrorisme, væbnet kamp.
- Når De formulerer det sådan, så ja. - Der findes ikke grundløse mord.
- Det har du da lige sagt. - Nej.
Jeg udtrykte mig bare forkert.
Fyrene på Bataclan...
De opfattede sig selv som helte.
De tænkte: 'Vi hader de vantro, så lad os slå nogle af dem ihjel.'
Jeg siger ikke... at de har ret, men det er da forståeligt.
Jeg håber, at det er en joke?
Har De da aldrig haft lyst til at dræbe nogen? De skriver selv mordhistorier.
Har De aldrig haft lyst til at slå nogen ihjel?
Jeg forestiller mig, hvordan personerne tænker. Det handler ikke om mig.
Når De skriver om kærlighed, trækker De da på egen erfaring.
Der er da forskel på den slags følelser.
Det er derfor, Deres romaner ikke er gode. Jeg har læst en af dem.
- Jeg er helt smigret. Hvilken en? - 'Det tabte væddemål'.
Den er lidt barsk.
Hvad har du tænkt dig? Vil du læse højt for os?
- Gør det noget? - Nej, slet ikke.
'Da han skulle til at tage lecablokken -
- blev Jérémy ramt af en voldsom, men nyttesløs skyldfølelse.'
'Hans hånd var målrettet, idet hans fingre tog fat om den granulerede sten.'
'Han så sig selv udefra og den voldsomme bue, hans arm formede -
- inden blokken ramte hans bror i hovedet.'
'Han følte en mærkelig tristhed.'
'Dette var uopretteligt og samtidig smukt.'
'Han betragtede murbrokkerne på jorden og undgik bevidst sin brors blik -
- og de øjne, som slukkedes der. Uden en eneste lyd.'
Hvad er din pointe?
Det virker, som om De lytter til Dem selv tale. Det er en masse flotte ord.
De skriver godt, men det virker ikke, som om De føler noget.
Det var da godt. Det var, som om det var i slowmotion.
- Tænker han alt det på én gang? - Ja da.
- Måske ikke, men sådan er litteratur. - Så er litteratur åndssvagt.
Ih, mange tak.
Det føles, som om De stiler efter at skrive lange sætninger med gamle ord.
Som for eksempel...
- 'Granulerede'. - Det betyder, at der er små korn i.
- Det har jeg fanget. - Så er alt jo godt.
Problemet er, at De bruger prætentiøse, ikke almindelige, ord.
Litteratur handler ikke kun om at fortælle en historie.
Man leder efter det rigtige ord, som lyder rigtigt.
- Så derfor vælger De et forældet ord? - Ikke altid.
Her kunne jeg have skrevet 'granuløs', men det er et kedeligt ord.
- Siger De selv 'granuleret'? - Nej.
- Så det er forældet. - Du gør hende vred nu.
Jeg siger bare, at hun ikke ved, hvordan en morder tænker, og så bliver hun vred.
- Jeg er ikke vred. - Hold op. Alle kan se, at De er vred.
Nu gider jeg ikke høre på flere fornærmelser. Tag dine ting og gå.
Det lyder værre, end jeg troede.
Måske er det bare en fase. Jeg skulle ikke have fortalt dig noget.
Hvad er problemet? Er det Yann?
Ja, det er Yann og alle de andre personer.
Når jeg læser det, føles det, som om jeg udnytter dem og lægger dem ord i munden.
Undskyld, men er det ikke et vilkår, når man er forfatter?
Jo, men det føles, som om Yann er totalt uselvstændig.
Han står bare og venter på, at jeg klæder ham på og giver ham mad.
Jeg føler mig som hans mor.
'Tag et tørklæde på, skat. Det er koldt.'
Jeg drømte om en ung mand, som var fuld af liv.
Nærmest brutal til tider.
Og forbandet sexet.
Jo mere jeg skriver, desto mindre kan jeg lide ham.
Skal jeg komme ned på besøg næste weekend?
Nej tak. Jeg er ked af det, men jeg tror, at jeg har brug for at være alene.
- Alt i orden. Jeg vil ikke insistere. - Tak, fordi du ringede.
- Kys, kys. - I lige måde.
- Ja? - Undskyld, at jeg forstyrrer.
Jeg hedder Olivia Déjazet. Det er mig, der leder workshoppen.
- Er Antoine hjemme? - Ja. Er der noget galt?
Nej, men må jeg lige tale med ham?
Naturligvis. Kom indenfor. Anden sal.
Godaften. Kom indenfor.
- Godaften. - Godaften. Olivia Déjazet.
- Vil De have noget at drikke? - Nej tak. Jeg går snart igen.
Er der et problem med Antoine?
- Nej, slet ikke. - Han fortæller intet om kurset, så...
- Bare rolig, alt er helt fint. - Antoine?
Antoine?
Han hører aldrig noget, når han er på sit værelse. Kom med mig
- Du forskrækkede mig sgu da. - Du overdriver.
- Godaften. - Godaften, Antoine.
Jeg lader jer være lidt alene.
Undskyld, at jeg forstyrrer, men jeg er kommet -
- fordi jeg gerne ville gøre det klart -
- at du selvfølgelig gerne må komme til workshoppen i morgen.
- Det havde jeg også tænkt mig. - Fint.
- Så der er ingen problemer? - Nej.
- Må jeg komme ind? Eller gør det noget? - Nej.
Værsgo.
- Det er da et fint værelse. - Ja, det er helt perfekt.
Hør... Vi er nødt til at tale om det, der sker med de andre på workshoppen.
Jeg har det fint nok.
Tror du ikke, du skulle tage at holde op med at provokere dem?
- Jeg provokerer ikke nogen. - Du ved godt, hvad jeg taler om.
Du opsøger hele tiden en konflikt, og det er trættende.
Det virker, som om du siger nedladende ting bare for at genere folk.
Ligesom du gør med Malika.
Jeg er ikke med.
I behøver ikke at blive venner.
Men I skal kunne snakke sammen. Det her er jo en fælles opgave.
Hvorfor siger De det til mig? Jeg har da fremlagt mange idéer.
Ja, så jeg forstår ikke, hvorfor du pludselig siger skræmmende ting -
- som du ikke engang selv tror på.
Ved De da, hvad jeg tænker på?
Nej, det gør jeg ikke. Men det, du siger, lyder ikke oprigtigt.
Jeg siger, hvad jeg tænker.
Hvis det chokerer de andre, er det bare ærgerligt. Jeg har ikke brug for dem.
Du virker meget ensom.
Hvad ved De om det?
For fanden da... Det er ikke nemt at hjælpe dig.
Hjælpe mig? Hvad mener De? Jeg har ikke brug for hjælp.
Men De blev vred, da jeg talte om Deres bog.
Nej, det gjorde jeg ikke.
Vær nu ærlig.
Det var da ikke specielt rart, men jeg troede, at det var en form for hævn.
Helt sikkert.
Sådan føltes det i al fald.
Det er fjollet, men det går mig på, når folk nedgør mit arbejde.
Det er Deres problem.
Det kan godt være, at jeg reagerede forkert.
Nå, men...
Jeg går nu.
Vi ses i morgen.
Vores idéer vinder frem.
Vi har meget til fælles med spændende mennesker.
Såsom Dieudonné, Zemmour og mange andre.
Det er interessant og vigtigt, at de kæmper for ytringsfriheden.
- Men hvad kan vi gøre? - Godt spørgsmål.
Det kommer jeg til om lidt. Ved I, hvorfor vores idéer vinder frem?
Fordi vi er ægte aktivister, modsat dem i de traditionelle partier.
Vi står op klokken fire om morgenen for partiet.
Vi hænger plakater op, vi bliver anholdt og tæsket.
Hvis du slutter dig til os, kommer vi til at bede dig om mange ting.
Men det er intet, i forhold til hvad vi risikerer at miste, hvis vi intet gør.
- Hvad så, Steph? - El Diablo! Satan var her.
Giv mig den.
Se her. Ved du, hvem jeg er?
Jeg hedder Teddy Chauvin. Bang, bang.
Bang, bang, i lige måde.
- Du har jo Playmobil-hår. - Hun spiller så smart.
- Hvor er min 20'er? - Du kan da rende og hoppe.
- Din solhat smadrer din frisure. - Du er så umoderne.
Du ser skøn ud, skat.
- Hør lige aberne snakke. - Hej.
- Vi troede, De havde glemt os. - Beklager.
- Hej. - Hej.
- Har De sovet over Dem? - Jeg faldt først sent i søvn.
- Var De da ude i går? - Nej.
- Skal vi sidde udenfor? - Ja, hvorfor ikke?
- Sådan nogle tøffelhelte. - Hvad snakker du om?
- Er alt okay? - Ja.
20-30 år efter de blev fyret, finder de deres gamle værkfører.
Han klarer sig godt og arbejder for et stort firma.
De beslutter sig for at kidnappe ham, og de tager ham med ud til værftet.
De holder ham fanget på en yacht, der skal renoveres, men det ender galt.
Fyren er lidt arrogant. Han irriterer dem, så en af fyrene slår ham.
Han forsøger at flygte, men han ender med at falde over bord.
Han rammer stilladset og falder så ned på jorden og dør.
For at skjule ulykken gemmer de ham på yachten...
Det er ikke dårligt. Hvad tænker I om det?
Det ved jeg ikke... Så er det jo egentlig bare en ulykke.
Jeg kritiserer ikke jeres arbejde, men det kan godt strammes lidt op.
Antoine? Du plejer ikke at være så stille.
Lad ham bare sove. Det er en kærkommen forandring.
Jeg synes, at det er ærgerligt, at det ikke er et rigtigt mord.
- Men jeg er sådan set ligeglad. - Fint.
Fint. Hvad gør vi så nu?
Hej.
Går det godt?
- Er De ude at gå en tur? - Ja.
- Jeg ville faktisk tale med dig. - Er De fulgt efter mig?
Nej. Men jeg vidste, at jeg sikkert kunne finde dig her.
Du var meget stille i dag.
Jeg gjorde, som De bad mig om.
Jeg var ikke enig med de andre, så jeg sagde ikke noget.
- Du må da gerne sige, hvad du mener. - De skifter jo hele tiden mening.
- Det er dig, der er mærkelig. - Jeg er ikke mærkelig.
Men det var faktisk slet ikke det, jeg ville tale med dig om.
Jeg vil gerne tale med dig om den bog, jeg er ved at skrive.
Okay?
- Du kan måske hjælpe mig. - Hjælpe Dem med at skrive?
Jeg kunne godt tænke mig at spørge lidt ind til dit liv.
Høre dine holdninger til diverse emner. Det kunne være en hjælp for mig.
- Vil De skrive om mig? - Nej. Jeg er ret langt med bogen.
Men jeg tror, at dine input kan hjælpe mig med at udvikle personerne.
Okay...
- Hvor lang tid vil det tage? - Ikke så lang tid. Et par timer måske.
Det er da ret lang tid.
Det er bare et forslag. Du behøver ikke at sige ja.
Javel... Hvornår skulle det være?
Når det passer dig. En aften eller en weekend...
Jeg tænker lige over det.
Han er der, drenge.
Alle går hen til krystallerne. Dips og Tom går efter de små uhyrer.
Alle skal slå på isen nu.
Kom nu. Op, op, op.
Pis! Jeg dør. Jeg dør. Hjælp mig lige. Jeg dør!
Pis!
Kom nu...
'De elskede at tale om fortidens kampe.'
'Massedemonstrationerne, hvor man forsøgte at ændre verden.'
'Det var dengang, de var unge.'
'De tre mødtes ofte for at få lidt at drikke og hygge sig.'
'De tænkte tilbage på dengang, hvor de var 100 personer samlet -
- og hvor fagforeningskontorerne summede af liv og håb.'
'De kunne fortælle historier natten lang, både gode og dårlige historier.'
'De talte om deres kollegaer, som var med i kampen.'
'Til tider kunne de kun huske folks ansigter -
- og de forsøgte så i timevis at komme i tanke om folks navne.'
Hej. Kom bare ind. Der er åbent.
Undskyld forsinkelsen.
- Jeg troede, at du havde glemt det. - Nej, jeg har bare haft travlt.
Kom bare ind. Det er derinde.
Vil du have noget at drikke? Jeg har cola, appelsinjuice, øl...
Appelsinjuice er fint.
Sæt dig bare ned.
Sæt dig ved bordet. Der sidder vi bedst, når vi skal arbejde.
Sid ned.
Tak.
- Generer det dig, hvis jeg optager det? - Nej. Hvorfor skulle det genere mig?
Det er ikke alle, der bryder sig om det.
- Interviewer De ofte folk? - Nej, ikke ofte, men indimellem.
- Vil du have en kage, før vi begynder? - Nej tak, jeg har lige spist.
Vil du indledningsvis fortælle mig, hvad du godt kan lide at lave om dagen?
Når workshoppen er slut, er der ikke tid til så meget andet.
Jeg mener de dage, hvor du ikke er på workshoppen.
Når jeg ikke arbejder, kan jeg godt lide at gå ned til vigen.
Så er jeg der et par timer, og så går jeg hjem og spiser med mine forældre.
Kan du enes med dine forældre?
Ja, de er fine nok.
Min far skælder mig nogle gange ud, fordi jeg ikke siger så meget.
Men jeg siger faktisk ikke ret meget.
Når vi har spist, går jeg ind på mit værelse og ser ting på nettet.
Hvad ser du på nettet?
Alt muligt. Ligesom alle andre.
Du sagde 'når jeg ikke arbejder'. Arbejder du da? Det vidste jeg ikke.
Sidste år arbejdede jeg et par dage om ugen. På et fritidscenter.
- Kunne du godt lide det? - Ja.
Jeg kan godt lide børn, så...
Hvorfor arbejder du så ikke i år?
Der opstod nogle problemer.
Har du ikke lyst til at fortælle mere om det?
Det var på grund af forældrene.
De syntes ikke, at jeg talte pænt til deres børn.
- Uanset hvad skal jeg også i militæret. - Skal du? Har du søgt ind?
Jeg har tjekket det på nettet.
Ud fra det, du siger, lyder det, som om du tilbringer meget tid alene.
Jeg gider ikke altid at have selskab.
- Du har vel venner? - Ja da.
Men dem ser du ikke så tit?
Jo. Min fætter bor lige nedenunder, og jeg ser tit ham og de andre.
Hvad laver I, når I er sammen? Går I ud? Snakker I?
Ja, vi går ud, og vi snakker. Helt almindelige ting.
Interesserer I jer for politik?
Nej.
Vi mødes for at hygge os og for at have det sjovt.
Vi bruger ikke tid på andet.
Arbejder de andre? Hvad laver din fætter?
Han er murer.
Han er tilknyttet et vikarbureau. Han tjener ikke det store.
Men han har vel stadig råd til at gøre flere ting end dig?
Tja, jeg bor hos min forældre. Han har kone og barn, som han skal forsørge.
Men han er åben omkring sine politiske synspunkter.
Hvad mener De?
Teddy er din fætter, ikke?
- Kender De ham? - Nej.
- Men jeg har set hans Facebook-profil. - Faldt De tilfældigvis over den?
- Nej, men I er jo venner. - Har De også tjekket min?
Han udtrykker sine holdninger klart. Han har endda postet en video -
- hvor han er til et møde med en fyr -
- som ytrer nogle ekstremt højreorienterede idéer.
- Har De lavet en efterforskning? - Nej, jeg er jo ikke politiet.
Men jeg var overrasket over, at det lå frit fremme. Er det ikke risikabelt?
Det er da ikke den yderste højrefløj. De kritiserer bare systemet.
- Det gør den yderste højrefløj jo. - Folk som Dem tror, at de er nazister.
- 'Folk som mig'? - De ved godt, hvad jeg mener.
Nej, det gør jeg ikke, men det er også lige meget.
Jeg så en video, hvor I er på stranden en aften.
Dig, Teddy og nogle venner.
- Gjorde De det? - Ja.
I hyggede jer. I havde smurt jord i ansigtet som kamuflage. Husker du det?
Ja. Men det var ikke aften. Det var morgen.
Måske. Jeg så også, at du strippede.
Helt ærligt...
Jeg så også, at I havde et våben.
Hvad bruger I det til? Til at skræmme hinanden eller hvad?
Det er jo bare for sjov.
- Er det ikke en mærkelig form for sjov? - Vi gør ikke nogen fortræd.
Det ved jeg ikke noget om.
Jeg er som sagt ikke politimand.
Men jeg vil gerne forstå, hvad I tænker, når I laver den slags.
Hvad får I ud af det?
Hvad siger I til jer selv, når I laver sådan en video?
- Jeg vil gerne have en alligevel. - Værsgo.
Jeg forstår ikke, hvad det er, De søger? Hvad er det, jeg skal sige?
Det ved jeg heller ikke endnu. Men jeg vil gerne lytte til dig.
- Jeg har ikke noget fornuftigt at sige. - Nej, det siger du jo...
Men jeg tror, at du tænker konstant. Du er meget mere intelligent -
- end du gerne vil have os til at tro.
Måske er jeg ikke særlig intelligent. Måske er jeg en kæmpe tåbe.
- Jeg ved, hvorfor jeg interesserer Dem. - Gør du det? Lad mig høre.
Det er, fordi De er bange for mig.
- Nå? - Jeg gad vide, om det ophidser Dem.
Nej. Jeg prøver bare at forstå dig.
Det er det, De fortæller Dem selv. Men jeg kan se, hvordan De ser på mig.
- Jeg bryder mig ikke om det. - Hvad?
Alt det her. Alle Deres spørgsmål.
Det er på en måde lidt sygt.
De opfører Dem som en vampyr. De suger folks blod for så at tjene penge på det.
Du blander alt sammen. Det er trættende. Vi stopper her.
Selvfølgelig stopper vi her.
Det har ikke været helt let -
- for der vil altid være modstridende synspunkter i en gruppe.
Jeg er blevet vred et par gange -
- men jeg har også mødt en masse folk, jeg ellers aldrig ville have mødt.
Vi har virkelig knoklet -
- og vi vil forsøge at lave noget godt.
Jeg vidste godt, at vi ikke ville skrive en bestseller.
Men det er da klart bedre end at blande cement eller at trække kabler.
Det er sjovt, og vi hygger os sammen. Det er fint nok.
At skulle skrive en roman. Altså, helt ærligt...
Det havde jeg aldrig drømt om, at jeg skulle. Men det er en fed oplevelse.
Og jeg tror, at det vil se godt ud på mit cv.
Jeg har altid skrevet meget, så det her er en fin mulighed -
- i forhold til min fremtidige karriere som forfatter eller journalist.
Vi diskuterer mange ting, og jeg har fået øjnene op for nogle nye tænkemåder.
Hvem er de unge mennesker? Er det et sociologisk integrationskursus?
Ja. De er helt almindelige unge -
- som ikke har haft den store succes hverken i skolen eller i samfundet.
Jeg håber, at de her får et godt indtryk af fri og personlig skrivekunst -
- så de dermed kan blive genforenet med litteratur og med verden.
Og målet med kurset er at skrive en kriminalroman.
En kriminalroman, som gerne skal udgives.
Ja, den skal udgives, og det er en vigtig pointe.
Det er nemlig meget intellektuelt stimulerende at skabe noget.
Uanset værkets litterære kvaliteter. Vi skriver ikke bare for sjov.
Der er et mål. Og det er interessant at følge, hvordan de ændrer sig.
Hvordan de ændrer syn på sig selv.
Man ændrer sig ved at skrive. Man bliver proaktiv og får mere selvtillid.
Romanen er et påskud. Et redskab til at nå målet.
Antoine?
Hvad laver du her?
Hvad laver du med den pistol? Er du blevet vanvittig?
Nej.
Jeg forstår det ikke.
Hvad vil du have, at jeg skal sige? Hvad vil du have, at jeg skal gøre?
Hvad kan jeg gøre?
Kan jeg hjælpe dig?
Jeg har ikke brug for hjælp.
- Så vær sød at lægge pistolen fra dig. - Nej.
Så lad i det mindste være med at sigte på mig.
Jeg er ved at blive rigtig bange.
Kom. Lad os køre en tur i Deres bil. Jeg siger, hvor De skal køre hen.
Lad os tale sammen, Antoine.
Forklar mig det hele.
Stoler du på mig?
Du ved godt, at du kan stole på mig.
Ikke, Antoine?
Jeg siger ikke noget til nogen.
Måske har vi misforstået hinanden.
Måske kan du forklare mig det hele?
Drej til venstre ad den lille vej.
Hvor skal vi hen?
Stands her. Vi fortsætter til fods.
- Hvad er det, du vil? - Jeg har ikke lyst til at snakke.
Det er mærkeligt. Jeg har aldrig før været her om natten.
- Fryser De? - Nej.
De kan bare gå, hvis De vil.
Olivia? Findes der et synonym for 'begrave'?
'Stede til hvile', 'jordfæste', 'gravfæste'...
'Stede til hvile' er godt. Tak.
Se, hvem der er tilbage.
Hej.
Jeg har skrevet noget, jeg gerne vil læse op. For at sige et sidste farvel.
Hvorfor vil du nu provokere os igen? Vi er skideligeglade.
- Håber du på at få klapsalver? - Han er bare for meget.
Jeg overvejede at sende det, men jeg vil hellere selv læse det for jer.
Men nu ved jeg ikke rigtig...
- Er det meget langt? - Nej.
Fint. Så læs det op.
'Ja. Et menneske kan godt slå ihjel af ren kedsomhed.'
'Han kunne have skudt nogen af ren kedsomhed. For at der skulle ske noget.'
'Han ville sige, det var, fordi personen var araber, jøde eller homoseksuel.'
'Det ville alle kunne forstå. Uden yderligere forklaring.'
'Men valget af offer var ligegyldigt. Han kunne endda have skudt sig selv.'
'Det havde de også kunnet forstå.'
'De ville sige, at han hverken havde nogen fremtid eller venner.'
'Men han gjorde ikke noget. Han var for svag.'
'Han foretog sig intet.'
'Han sad bare og kedede sig og ventede. Men på hvad?'
'Han gik bare rundt i byen. For at slå tiden ihjel, som man siger.'
'Men det var byen, som slog ham ihjel. Han gik altid samme vej.'
'Nogle gange forsøgte han at undgå kedsomheden ved at gå en omvej.'
'Men det var forgæves. Han kendte alle veje og stier.'
'Han havde gået ad dem så mange gange. Altid alene.'
'Altid samme landskab. Værftet, som ingen kunne overse.'
'Kranen stod der, som om den var et kunstværk. En kirke.'
'Han var ligeglad med fortiden og med værftet.'
'Arbejderne og de skibe, de havde bygget, var ikke hans historie.'
'Når han mødte folk, lod han, som om han var glad.'
'Han kendte alle i byen og forsøgte at undgå dem.'
'Han følte, at folk smilede til ham og påstod, at de holdt af ham -
- men de talte til ham, som om han var et dyr, der skulle tæmmes.'
'Han var nødt til at indse, at selvom han kedede sig -
- selvom han hverken havde en fremtid, venner eller et job -
- burde han godt kunne føle sig lykkelig.'
Det var det.
Jeg går nu.
Farvel.
Sådan.
Du er bedre end mig. Første gang anede jeg ikke, hvad jeg lavede.
Tak.
Danske tekster: Rosa Ahlengren Oneliner