Fem, fire, tre, to, en...
Start!
Børnene har ikke godt af det her. Jeg håber, det er den sidste prøve.
Derek!
- Det var vist det hele. - I må godt gå nu drenge.
- Nå? - Jeg er imponeret.
Han brugte seks minutter og tre sekunder på alle otte prøver.
- Du brugte to timer. - Jeg sagde jo, jeg var imponeret.
- Hvordan er hans forældre? - Han bor hos sin mor.
Vi må besøge hende. Den slags går jo i arv.
Jamen dog...
Jeg hedder Llewellyn, jeg er psykolog ved universitetet.
- Det drejer sig om Deres søn, Paul. - Hvem er han?
Dr. David Neville, docent i genetik ved universitetet.
Nå, så kom ind. Her er lidt rodet.
Jeg har udført en intelligenstest.
Jeg har testet engelske børn til et FN-projekt.
Det er første gang, den samme test er blevet brugt i hele verden.
Vi har fået et par overraskelser, og en af dem er Paul.
- Hans intelligens er helt utrolig. - Nå, er den det?
Derfor er vi interesseret i hans baggrund, i Dem og i hans far.
- Er I det? - Vi vil godt teste Dem.
Jeg vil ikke testes. Det kan I glemme alt om.
- Det ville hjælpe os meget. - Jeg vil bare ikke.
Glem det!
I må hellere gå nu.
- Pauls far... - Det angår ikke jer!
- Nej. Hvad laver han? - Forsvind.
- Hvis De giver os hans adresse... - Spørg mig ikke om mere. Forsvind!
De skal ikke bryde Dem om ham. Sådan er videnskabsmænd.
Farvel, mrs. Looran. Hedder han Looran?
Forsvind!
- Spændende kvinde. - Hvad med dine genetiske teorier?
Ja, han har ikke arvet det fra sin mor.
De er ude efter dig.
Du kan ikke undslippe dem. De er stærkere end mig.
Jeg hader dig!
Du skal lide lige så meget, som jeg har lidt.
Jeg skulle have kvalt dig den første gang, jeg holdt dig.
Nu har de dig, og jeg vil hjælpe dem, alt hvad jeg kan.
Han er ikke min. Jeg fødte ham, man han er ikke mit barn.
Jeg kunne jo ikke blive gravid. Ingen mand havde rørt ved mig.
Aldrig nogensinde. Forstår I ikke det?
Han har ingen far. Han er ikke et menneske.
- Ingen mand havde rørt ved mig! - De må hvile Dem nu.
- Vi har hørt, hvad De sagde. - I tror mig ikke, fjolser!
Jeg advarer jer. Han kan dræbe jer så let som ingenting.
Paul?
- Kan jeg hjælpe Dem? - Ja, mon ikke!
Vi ville hente Paul, men det er vist ikke nødvendigt.
Nej, han er blevet lagt i seng.
Jeg er Pauls tante. Er I Dianas venner?
Ja. Hun har ikke nævnt nogen søster.
Jeg bor i Nottingham. Jeg havde på fornemmelsen, at jeg skulle komme.
- Det var et held. - Ja. Hospitalet ringede til mig.
Tænk, hvis Paul havde været her alene...
- Så vil vi gå igen, miss...? - Eliot. Susan Eliot.
- Thomas, hvad med i morgen? - Ja, det er rigtigt...
Mr. Harib fra FN kommer fra Paris for at se Paul.
Deres nevøs intelligens har forbløffet os alle.
Jeg vil tage ham med til mit kontor, hvis De er indforstået.
- Ja. Jeg vil godt følge ham. - Selvfølgelig.
Så kan jeg vise Dem mit laboratorium.
For resten, blev Paul født, før Diana blev gift?
Ja.
- Jeg henter jer ved titiden. - Godt. Godnat.
- De er fra samme kuld. - Er det hormonelt betinget?
Nej, han er helt normal. Han er ikke bare større, han er også klogere.
- Vil det gå i arv til hans afkom? - Ja. Han er jo helt normal.
I naturen ville hans afkom sejre.
- De stærke arter overlever jo. - Er det en normal udvikling?
Nej, dette er en pludselig genmutation.
Ingen ved, hvordan eller hvorfor det sker.
Vi kalder dem for knopmutationer.
Det sker overalt i naturen. Kom og se her.
I 50 generationer ser den sådan ud, og så kommer denne her pludselig.
Man ser det hos planter og dyr. Hvorfor så ikke hos mennesker?
- Tror De, det forklarer drengen? - Jeg kan kun forklare ham sådan.
- Hvor tit sker det? - En gang ud af flere milliarder.
Hvis nu jeg fortalte Dem, at der var seks som Paul i verden.
Samme alder, samme intelligens.
- Det er genetisk umuligt. - Vi har testresultaterne.
Fem børn har samme intelligenskvotient som Paul.
- Præcis den samme? - Ja, præcis.
- Hvordan kan det ske? - Jeg aner det ikke.
- Men jeg vil godt vide det. - Også jeg.
Et af børnene, fra Calcutta, er på den indiske ambassade.
Da både han og Looran er i London, vil de andre børn blive ført hertil.
Jeg vil godt have dem testet igen. Jeg beder jer om at behandle det -
- som et ganske almindeligt forskningsprojekt for UNESCO.
Dr. Neville, dr. Llewellyn, De må meget undskylde ventetiden.
Men Nina Serinova er desværre taget tilbage til Moskva.
- Men hun er jo lige kommet. - Og taget af sted igen.
Moskva har besluttet, at vi ikke vil støtte UNESCO's projekter.
- Ved De noget om hendes forældre? - Nej, desværre.
- Så De hendes mor? - Jeg så hende. Og nu må De gå.
- Og hendes far? - Hendes far var ikke med på turen.
Jeg er ikke blevet informeret om hans baggrund. Og nu må De...
Sonia! Det er Sonia, min datter.
- Hvad drejer det her sig om? - Du er jo psykolog.
Så du fortaber dig i individet.
Vi lever i en kompliceret verden. Einstein gav os atombomben.
Hvis du som russisk politiker havde et barn, -
- der var ti gange klogere end Einstein, -
- ville du så låne hende ud til britiske videnskabsmænd?
- Selvfølgelig ikke. - Farvel.
Mark, hold op! Stop det nu! Han er uforbederlig.
Han kan få den hund til alt uden at sige et ord til den.
- Er De Marks mormor, mrs. Robbins? - Ja, Mark har altid boet hos mig.
Mark har Deres efternavn. Blev han født uden for ægteskabet?
Behøver vi tale om det?
Hun var jo en fantastisk datter. Alt, hvad en mor kunne ønske sig.
Men så blev hun helt ustyrlig. Jeg vidste aldrig, hvad hun lavede.
At hun skulle ende som en tøjte... En simpel gadetøs.
Så I vil møde vort lille geni? Følg med denne vej.
- Rashids mor. - Hvor pragtfuldt.
- Jeg havde håbet på at møde Dem. - De skal se Rashid.
- Er Rashids far her også? - Han arbejder ikke ved ambassaden.
Det er heller ikke så vigtigt. Det er vel nok en flot sari.
Får Rashid Dem nogle gange til at gøre ting, De ikke selv vil?
Goddag, dr. Llewellyn. Jeg er Colin Webster. Er David her?
David. Der er en her, der vist kender os.
Colin... Hvad laver du i London? Kaproningen er da ikke nu.
- Jeg strejfer bare omkring. - Læg dog frakken.
- Tom, mød selveste Colin Webster. - Vi har sagt goddag.
- Nå, hvad er der galt? - Undskyld mig.
Jeg troede, du brugte din tid på at jagte sexede kvinder i Istanbul.
Nogle gange er det nok at jagte børn i London.
Der kan du se... den komplicerede verden.
- Nå, så regeringen er interesseret? - Ikke nødvendigvis.
Men vi har heller ikke råd til at ignorere vores aktiver. Må jeg?
- Har du fulgt efter os hele dagen? - I har godt nok været omkring.
Dr. Llewellyn, hvad mener De som psykolog om det hele?
- Jeg synes, det er foruroligende. - Og som genetiker, David?
En genetiker er altid foruroliget. Specielt over at se din udvikling.
- Hvad mener regeringen om det? - De er som altid forsigtige.
- Kender du til knopmutationer? - Kun rent akademisk.
- Kunne de være seks mutationer? - Seks identiske mutationer?
Det er næppe sandsynligt. Det ville svare til at vinde hver uge i tips.
Jeg ved godt, det lyder dumt, men de kunne jo have den samme far.
Jeg har tænkt på det.
Sikke et liv, han må have haft.
Kender I selv seks søskende -
- med præcis samme intelligens?
- Og partenogenese? - Ja...
En jomfrufødsel. Som mrs. Looran sagde: "Ingen mand har rørt mig."
Tom, som psykolog...
Hvad mener så du om mrs. Loorans påstand om at have født som jomfru?
Hun er hysteriker, hun hallucinerer.
Men i alle tilfældene er der en ustabil mor og ingen far.
Jeg har hørt, at partenogenese kan opnås ad kunstig vej.
Kun med ganske simple livsformer: Alger og simple plantearter.
Men helt sikkert ikke med mennesker.
- Og din forklaring? - Der findes ingen.
Ikke en, som vi kan forstå, men livet er jo fuldt af mysterier.
- Sherry? - Mrs. Brown har været der igen.
Når bare hun holder sig fra min gin.
- Klarede de det her på 37 sekunder? - 37,5... Din kilde er upålidelig.
- Er her sket noget? - Nej.
- Hallo? - Dr. Llewellyn? Dr. Neville?
- I må komme med det samme. - Det er dr. Llewellyn. Hvem er det?
Hjælp mig. Det er Susan Eliot.
- Hvad er der galt, miss Eliot? - Hjælp mig. Kom med det samme.
- Det er Susan Eliot. Hjælp mig. - Slap af. Fortæl, hvad der er galt.
Jeg har brug for Deres hjælp.
Paul.
Miss Eliot, undskyld jeg forstyrrer. Må jeg komme ind?
- Hvem er De? - Det drejer sig om Deres nevø Paul.
- Gå nu. Jeg ringer efter politiet. - Nej, vent.
Jeg kommer fra dr. Llewellyn og dr. Neville.
- Det er for Pauls egen skyld. - Så kom da ind.
Tak.
- De skræmte mig. - Om forladelse.
Vi mener bare, at det ville være bedre, hvis I boede et andet sted.
- Kan I pakke jeres sager? - Nu? Klokken er jo halv fem.
- Hvad vil De? - Det vedkommer ikke Dem.
- Colin Webster venter os. - Undskyld, sir.
- Han er i seng igen om en time. - Jeg vil tale med dr. Llewellyn.
Det ordner vi i morgen.
- Hvad foregår der her? - Kom ind, mine herrer.
- Hvad sker der? Hvorfor ringede De? - Han ønsker at... Ringede?
- De ringede efter os. - Jeg ringede da ikke.
Hvad foregår der her? Hvad drejer det sig om?
Miss Eliot, pak nu Deres ting.
- Vi kan tale om det i morgen. - De vil bringe os i sikkerhed.
Colin! Du er jo ikke i Istanbul.
I akademikere har fundet noget, som vi må tage os af.
Tre af ambassaderne flyver deres små aktiver hjem nu.
De kan se potentialet i dem, og de vil også gerne have fat i vores.
- Han sagde, I havde sendt ham. - Går du uærligt til værks, Colin?
De behøver ikke tage af sted.
Miss Eliot må godt komme med, men hun bestemmer ikke noget.
Mrs. Looran har givet mig lov til at tage drengen med mig.
Hent bilen.
- De vil behandle dig som en konge. - Bedre end en konge.
Hvad vil du gøre, hvis stormagterne pludselig elsker hinanden?
Det bekymrer mig ikke. Kærlighed varer jo ikke ved.
Hvad i alverden er der galt med dig?
Jeg ved det ikke. Jeg må være besvimet.
- Er der sket stor skade? - Nej. Den er meget pænere nu.
Hent knægten. Jeg kører.
- Hvor er han? - Derovre.
Spred jer. Han skal findes.
Hvor skal jeg tage den?
- Du sagde, der var telefon. - Jeg har ikke sagt et ord.
- Jo, du sagde, der var telefon. - Hvem skulle ringe nu?
DEN KINESISKE FOLKEREPUBLIKS AMBASSADE
NIGERIAS HØJKOMMISSÆRS KONTOR
Mange tak.
- Mange tak, Thomas. - Undskyld.
Ingen tog ham. Han stak selv af.
- Nogen kunne jo tage ham. - Det er vist ikke så nemt.
Kom ind.
Vi har gennemsøgt området. Han er forsvundet.
Hvorfor ringer du ikke til politiet? Mælk og sukker?
Jeg venter her, du kan tage tilbage nu.
Susan, hvordan vil du have din te? Susan?
Jeg spørger hende lige.
Susan?
Hun er væk.
Hendes frakke er væk.
Forsvundet?
- Lad os tage bilen. - I kan tage bilen. Jeg går.
Susan!
Paul...
Paul, min skat.
Hvad har du gjort?
Paul, du kan ikke blive her.
Lad mig hente dr. Llewellyn.
FARE INGEN ADGANG
Miss Eliot?
Men, Paul...
Susan!
Godt, men vi må tale med dr. Llewellyn i morgen.
Det er ikke så galt.
Nej, det er ikke så galt.
Hvordan vidste du, at jeg skar min hånd, Paul?
Hvordan vidste du det?
Da Paul var to år, væltede hans lagkage, og...
...Paul brændte sig.
Gennemsøg det hele grundigt.
Der er en herreløs hund derinde. Den tror vist, den ejer stedet.
Det er en skam med religionen her i landet.
Du tager pulpituret. Pas på, hvor du træder.
Hvem er derinde?
Ferris! Nej!
Paul!
Paul, hold op!
Vær nu ikke et fjols.
Paul.
Vil du blive her, Paul? Vil I alle sammen det?
Vil I have, at Susan skal blive her hos jer?
Mangler du noget, Susan?
Vi har brug for mad.
Godt.
I kan lægge det uden for kirken på det øverste trappetrin.
Ryk frem nu.
Indtag jeres stillinger.
- Ambassadørerne stoler på jer. - Nej, ingen vil stole på os.
Intet land vil risikere at miste hjerner af den kaliber.
Men hvad nu hvis de bare vil være digtere, elskere eller vagabonder?
- En Shakespeare eller en Casanova. - De skal bruges til noget bedre.
Vi bør studere dem. Lave en international studiegruppe.
- En international studiegruppe? - Hvad vil du da foreslå?
At aflive dem... Ganske enkelt.
Det var vist det hele.
De andre har travlt.
- Ved du, hvad jeg tænker på? - Ja.
- Jeg er jo ikke i stand til det. - Du er bange.
- Du er bange! - Ja.
Ingen vil gøre dig ondt, Mi-Ling.
De mænd, der var her i morges, de ville jo bare finde dig.
Mi-Ling, hvad er det, der sker? Hvorfor er I samlet her?
Hvad er der?
- Jeg håber, vi gør det rigtige. - Vi må gøre det. Spørg mr. Harib.
Hvis de troede, vi kidnappede dem, var et diplomatisk helvede brudt ud.
Det er Deres ansvar nu. Jeg vil kun træde til, hvis De beder om det.
- Hvad sker der? - Vi er stærkere sammen.
Paul... Undskyld mig.
Vi forsikrer jer om, at vi forstår jeres ønske om at være sammen.
Disse mennesker er jeres venner. De vil tage jer med hjem.
For hvert enkelt land er stolt af sit eget... vidunderbarn.
Vi ønsker, at I skal lære af og hjælpe jeres landsmænd.
Vi vil glemme det, der skete i morges, hvis I følger med nu.
De vil ikke skilles ad.
- Nina, kom her. - Hun bliver her.
Bland Dem udenom.
Hvis De vil udnytte hendes hjerne, må jeg advare Dem.
Alt, hvad De siger til hende, vil de andre også vide.
- Vås! - Det her ender galt.
Paul!
Undskyld mig.
Vil du ikke komme herned?
Du må ikke svare selv, Paul.
Calcutta ligger ved udmundingen...
Rashid?
Calcutta ligger ved udmundingen af Ganges.
DR. DAVID NEVILLE, ROYAL SOCIETYS ÆRESPRIS 1961
"Dr. David Neville. Royal Societys ærespris 1961."
Alt, hvad en af dem ser, hører, og læser, ved de alle sammen.
Alt sammen. Hele tiden.
Vil I stadigvæk have dem på ambassaderne?
En lille forskel i viden gav os atombomben før Hitler.
Dette er ikke en lille forskel. Det er en kæmpemæssig forskel.
Russerne er kommet med videnskabsmænd.
Jeg er lige så ikke-voldelig som du. Men ønsker du en krig?
Hvis en af stormagterne tog dem, ville der blive krig.
De andre måtte angribe straks, før det var for sent.
- Måske. - Helt sikkert.
Nu sker det snart.
Hvordan er de sluppet ind?
Ned ad trappen.
- Hvad? - Tom.
Vi må tage derhen.
Se John, en soldat.
- Giv agt! - Hvor kommer I fra?
- Hvad er der galt? - Bliv på dit værelse.
- Hvad sker der? - Ikke noget.
- Hvad sker der i kirken? - Aner det ikke.
Husk, helst levende.
David.
Paul. Hvad...?
Åh gud!
- Hvad laver de? - Smid geværet, Colin.
Forsvind. Du er bevæbnet, bliv derude.
- Er han død? - Det havde han nok foretrukket.
- Var det din ide? - Jeg ville have planlagt det bedre.
Rashid.
- Er dette virkelig nødvendigt? - Vi må være enige om detaljerne.
Dit blod.
- Tom... - Jeg fik din besked.
- Er der sket noget? - Ikke her i formiddag.
- Susan? - Ingen spor af hende.
- Tom, det er professor Gruber. - Goddag.
Jeg har hørt om Dem, og jeg er glad for at møde Dem.
Fra Colin. Menneskets blodcelle.
Det er livets grundelement. Alt, hvad vi er, udgår herfra.
En celle fra Rashids blod.
Nu vil jeg føre dem sammen.
Tror du, at de overtog en levende celle i livmoderen?
Det får vi nok aldrig at vide, men de er altså ikke mennesker.
- Professor? - Jeg må tænke over det her.
- Må jeg have lov? - Endelig.
I stedet for at slås om dem, tror jeg, at vi må udrydde dem.
- Hvad snakker du om? - Vi kunne prøve at sterilisere dem.
- Men vi fik nok ikke lov. - Hvorfor gøre noget?
De stærkeste overlever. De er den stærkeste art.
- De ville slå os hver gang. - Mr. Harib, er De enig?
- På baggrund af resultaterne... - Er I gået fra forstanden?
- Vi startede jo med at angribe dem. - Det hjælper ikke at blive vred.
- Børn dør i trafikulykker hver dag. - De bliver ikke koldblodigt myrdet.
Hvad betyder det, at de er en anden art end os?
Vi er jo højerestående væsener.
Og der findes millioner af arter, der lever sammen på denne planet.
Hvordan skal vi kunne leve med dem?
De ville kunne styre os. Ligesom med hunden. Og Susan.
Hvis de gifter sig og formerer sig, hvis børn skal så arve jorden?
- Giv mig et par timer... - Disse fem... kald dem, hvad I vil.
- Måske er de en gave til os. - Og hvad skal vi stille op med den?
Et land har prøvet at få dem, andre vil prøve igen.
Det er mere end fem bøn, det drejer sig om, det er millioner.
- Hvem der? - Dr. Llewellyn.
- Mr. Webster er her ikke i dag. - Nej, jeg har lige været hos ham.
Jeg går ind i kirken. Skyd mig nu ikke, når jeg kommer ud.
Paul, jeg ved, hvordan du har det, men du må begrave ham.
De døde skal begraves.
Paul, jeg vil gerne tale med jer.
Alle sammen!
I orden?
Paul... hvorfor er du her?
Hvorfor dræbte de Rashid?
Er det Dem, der taler, eller børnene?
- Paul, du har skræmt folk. - De er også skræmte.
De er blevet jagtet som om de var skadedyr.
Folk tror ikke, I er mennesker. Jeg ved ikke, hvad det betyder.
- Men I må lære ikke at dræbe. - Men de dræber jo.
Jeg ved godt, vi dræber, men det er forkert. I er anderledes.
- Prøv for jeres egen skyld. - De prøvede at undgå det.
Det tror jeg på.
Men den maskine... Er den drevet ved brintkraft?
Af solen?
Tanken om, hvad det våben kan gøre, skræmmer folk fra vid og sans.
Jeg ved godt, vi også laver skrækkelige maskiner, men...
De vil dræbe jer. Nu da de ved, at I kan dræbes.
I må vise dem, at I ikke vil noget ondt.
Jeg vil hjælpe jer, hvis jeg kan. I må ikke nære mistillid til alle.
Vil I ikke tage til ambassaderne?
Lad mig i det mindste tage hende med mig.
Hvorfor er I her? Hvad ønsker I?
Vi ved det ikke.
- Susan! - De er væk! Forsvundet!
- Kom og sid ned. - Jeg anede ikke mine levende råd.
Hvad drejer det sig om?
De er alle sammen borte. De forsvandt lige pludselig.
Efter du gik, stirrede de bare på Rashids lig.
Lige pludselig var jeg alene. Jeg var helt fra den.
- Tog du hen til dem? Hvorfor? - Sagde de ikke noget?
Hvordan kom de forbi vagterne? Hvordan kom De forbi?
Jeg ved det ikke, jeg løb bare!
- Ville de tage til ambassaderne? - Nej. Jeg ved det ikke.
Vær nu ikke dum, Tom. Hold dig fra døren.
- Du må give dem en chance. - En chance til hvad?
Godt, så får du din vilje.
- Du så jo mændene dø i kirken. - Vi giver dem en chance. Bare en.
Paul.
Vi vil ikke dig eller de andre børn noget ondt.
Men maskinen... Vi må vide, hvordan man laver den.
Selv om den aldrig vil blive brugt.
Derfor må ingen enkelt magt få fingrene i den.
Vi har brug for dine evner, Paul. Ikke bare til denne maskine.
Ethvert våben har sin tid. Vi skal kunne følge med.
Uden din intelligens vil vi sakke bagud i kapløbet.
Du kan sikkert kontrollere de andres tankelæsning.
Hvis fjenden ved, hvad vi kan, er vi sårbare over for angreb.
Sådan en sårbarhed kan få fjenden til at starte en krig.
Vi vil ikke tvinge dig. Vi tænker på dit ve og vel.
Du kan føle dig helt fri til at følge din overbevisning.
Vi vil tage os af dig. Vi ønsker, at du er glad og produktiv.
De er ikke menneskelige. De er en højerestående art.
De kan kontrollere et bombefly, og så er det slut.
- Jeg tror ikke på det. - Den beslutning vil ødelægge os.
Vær dog ikke så følsom og sentimental.
De er ikke børn! De griner aldrig, eller leger.
Men de dræber. Voldsomt og grusomt.
Tænk over det, psykolog.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre. Jeg ville ønske, jeg gjorde.
Vi må gøre noget. Kom.
Undskyld, jeg leder efter dr. Neville.
Han er her ikke, professor. Kan jeg hjælpe Dem?
De celler, vi så forleden. Jeg er ikke helt sikker, -
- men på grundlag af deres beskaffenhed, størelse og form -
- tror jeg, det er menneskets celle om millioner af år.
Afled deres opmærksomhed. Hold bilerne i gang, til vi er klar.
Tøm den lastbil nu. Kom så, skynd jer!
Kommandoen. Ja. Lige et øjeblik.
Dr. Neville. Dr. Llewellyn og professor Gruber vil tale med Dem.
Llewellyn opdagede Paul Looran, og Gruber er min chef.
- Lad dem komme op. - Bliv nu færdig med den.
Den er færdig nu, sir.
Afprøv kredsløbet.
Stationen her, dette er en prøve.
Gø klar til affyring.
Signal modtaget. Kredsløbet fungerer fint.
Anbring sprænghovederne i affyringsposition.
Afgiv klarmelding.
- Station G, klar. - Station C, klar.
- Station K, klar. - Station N. Han er stadig derinde.
- Llewellyn er her nu. - Station N er ikke klar.
Lad mig tale med dem.
Forsvarsministeren, stabschefen og Colin er alle sammen døde.
De andre ambassader ligger i kaos. På grund af den chance, du gav dem.
- Og så vendte de tilbage hertil? - Ja.
- Det giver ingen mening. - Ikke for os.
Få så det kabel tilsluttet! Lad os se på kortet.
Du og Colin... I har hele tiden truet dem med våben.
- Colin er død. - Er dette så løsningen?
Nu bliver de nødt til at svare igen. Du ved selv, hvad de er i stand til.
Med alle de folk og våben derude kan det ende i en massakre!
Den risiko er vi alle rede til at tage.
Hø på mig, David. Dette er vigtigt.
Professor Gruber mener, at deres celler er menneskeceller.
- Efter millioner af års udvikling. - Måske... Ja.
Det er muligt. Vi er jo selv højtudviklede aber.
Vi må beskytte os imod sådan et menneske.
De vil forsøge at styre os. Sådan er naturens lov, spørg bare aberne.
- Vi venter stadig. - Hvad med Harib?
Han sidder dernede sammen med ambassadefolkene.
Vi er alle enige om det her, og at det er risikoen værd.
I må hellere holde godt øje med dr. Llewellyn.
Dette er station N. Vi har ikke fået kablet tilsluttet.
Vi kan ikke vente.
Skynd dig! Chefen går amok.
Så må han selv komme og ordne det.
Jeg ved ikke, hvad der er sket. Men De må høre på dem.
Jeg sendte dem til ambassaderne.
Forbandet stank.
Tag den her!
De er ude nu! Vi er næsten klar.
Vi må finde ud af, hvorfor de er her, og hvad de vil.
- Station N er klar. - Alle stationer er klar, sir.
Fortæl mr. Harib, at vi begynder om 30 sekunder.
- Informer Harib: 30 sekunder. - Jeg giver ham besked.
Klar til affyring.
Vi affyrer om under 30 sekunder.
- Stop de mennesker. - Tom!
Hvem er det?
Tom!
- Hent ham. - Et øjeblik. Lad mig få den der.
- Dette er militært område, sir. - Jeg har ansvaret her.
I har ti sekunder til at få ham ud. Tæl ned til affyring fra ti.
Nedtælling. 10...
Paul, kan du høre mig?
Vent! Det er Harib!
Stop nedtællingen!
Kan I høre mig derinde? Giv tegn, hvis I kan høre mig.
Paul.
Vent på beskeden!
Fortæl os, hvad I vil. Hvad er det, I ønsker?
- Vi er klar til affyring nu. - Lad mig komme forbi.
Godt, dr. Llewellyn. Vi vil høre på dem.
Åh gud! De går alle sammen derhen.
- Forstår I, hvad det er, vi laver? - Ja. I er her for at udrydde os.
Paul, hvad er din hensigt? Hvorfor er du her?
For at blive udryddet.
Rashid...
- Hvad er der? - Den indiske dreng var død.
Hvorfor vi er her? Af samme grund, som I er her.
I kan vælge jeres vej. Vi har valgt vores.
Fyr!
Dit forbandede fjols!
Indstil skydningen! Indstil skydningen!
For guds skyld! Stop det!
Tom!
Indstil skydningen!
Alle enheder, indstil skydningen.
- Fyr! - Generalen beordrer os at stoppe.
Stop!
Indstil skydningen!
Fyr.
Stop det! Indstil skydningen!
Så fyr dog!
Stop!
Dit forbandede fjols!
Tekstning: SDI Media Group
[DANISH]