INSPIRERET AF VIRKELIGE HÆNDELSER
Pas på, Nagy!
Hjem i forsvaret, David!
- Hvad er der galt? - Jeg er elendig til det, bedstefar.
- Ja, det er du. - Tak for opmuntringen.
Kom.
Hvis fodbold handlede om at gøre det hele selv, ville du være den bedste.
Selvfølgelig vil du gerne score sejrsmålet og være den store helt.
Det vil alle gerne.
Men du kan ikke altid være helten, når du spiller fodbold.
- Måske skulle du spille tennis i stedet. - Nej, jeg elsker fodbold!
Selvfølgelig gør du det.
Det er en kærlighed, der aldrig dør.
En kærlighed, som man ikke kan forråde.
- Hvornår vidste du det? - Hvor meget jeg elsker fodbold?
Jeg var vel et par år yngre end dig.
Min far tog mig med til en kamp.
Han sagde ikke, hvor vi skulle hen.
Det skulle være en overraskelse.
Og sikke en overraskelse!
Jeg glemmer aldrig, da vi gik op ad de stejle trapper...
og pludselig så jeg foran mig -
- denne uendelige, lysegrønne bane.
Jeg sværger, jeg har aldrig set noget så lysegrønt i hele mit liv.
I min alder glemmer jeg alt for mange ting.
For mange til at huske.
Men jeg glemmer aldrig den dag, og hvordan banen så ud.
Hvordan banen lugtede.
Visse minder holder man fast ved. De forsvinder aldrig.
De er for vigtige.
Var det anderledes?
Alt var anderledes.
Hvor mange fodbolde har du derhjemme nu?
Ti, tror jeg.
Ti. Jeg havde kun to.
Og det var to mere, end alle mine venner havde.
Din oldefar ejede en fin restaurant -
- hvor alle de lokale fodboldspillere kom og fejrede.
Så nogle gange gav de ham fodbolde.
Jeg tiggede og bad min far om lov til at gå udenfor og spille med en bold.
'Glem det. Aldrig i livet.'
De var for sjældne og dyrebare.
At eje en bold var et privilegium -
- og min far ville ikke have, at de andre drenge skulle blive misundelige på mig.
Jeg forsøgte kun at gøre alt selv i dag, fordi jeg troede på, at jeg kunne.
Opofrelse, David.
Et hold kan kun vinde, hvis du sætter dit ego til side og samarbejder.
Fodbold er den eneste sport, hvor et hold, der ikke har en chance for at vinde -
- kan overraske verden.
Hvis bare de gør hvad?
- Spiller som et hold. - Nemlig.
- Vi var bedre i dag. - Ja, men I tabte.
Det bedste hold vinder ikke altid.
Og det burde jeg om nogen vide.
Vide hvad, bedstefar?
Der er en historie, som jeg aldrig har fortalt til nogen.
Ikke engang din far kender den.
- Har den noget med fodbold at gøre? - Ja, det har den.
Det er derfor, jeg gerne vil have, at du hører den. Tiden er inde.
Ti, ni, otte, syv, seks -
- fem, fire, tre, to, en!
Godt nytår!
Branko.
- Ja, hr.? - Ved du, hvem det er?
Ja, det er Laszlo Horvath og holdet, som vandt over nazisterne.
Ja, det er rigtigt. Din eneste opgave i dag -
- er at sørge for, at deres glas aldrig er tomme.
- Javel. - Her, gå derover.
Med venlig hilsen fra overtjeneren, hr. Horvath.
Er du ikke for ung til at servere alkohol?
Jo, men jeg serverer kun. Jeg drikker ikke.
Du lærer snart, at det gør alt og alle sjovere.
Hør ikke på ham. Enten lyver han, eller også forsøger han at narre dig.
- Jeg sagde bare, at han er for ung. - Om lidt tilbyder han dig et glas.
- Så smut, hvis du vil redde dig selv. - Nej, vent lidt.
- Kom nærmere. - Jeg...
Kom, kom. Til dig.
- Jeg beklager, hr. Horvath. - Laszlo.
Hr. Laszlo, jeg tror ikke, at min far ville bryde sig om det.
Ved du hvad? Du fortjener det.
- Skål. - Skål.
- Godt nytår! - Godt nytår!
Jeg ser noget, jeg kan lide.
- Ønsk mig held og lykke. - Det skal jeg nok, som altid.
Jeg er Laszlo Horvath.
En fornøjelse at møde Dem.
- Du har aldrig været genert. - En mand får aldrig nok af to ting.
For dig af alle ville det være en synd at begrænse sig til kun to ting.
Desuden er stedets smukke side -
- tydeligvis blevet forgabt i dig.
Den anden side holder derimod endnu bedre øje med alt, hvad du foretager dig.
- Jeg bad jo min mor om at holde sig væk. - De er nazister.
Du har deres udelte opmærksomhed. Godt gået.
Og hvad så? Jeg er ligeglad med dem.
Prøver du bevidst at provokere dem?
Du ved, hvad der sker, hvis man stirrer på djævlen.
- Selv denne djævel er kun af kød og blod. - Det mener de ikke, at de er.
- Det er deres akilleshæl. - Din er forfængelighed.
Bare vær forsigtig. De er overalt.
Jeg bønfalder dig. Gør mig en tjeneste.
Hold op. Vil du ikke nok?
- De er en berømt mand, hr... - Laszlo.
Det var navnet. Laszlo Horvath.
Vi væddede om, hvorvidt De var den berømte spiller, som alle kan huske.
- Vandt De væddemålet? - Ja.
Godt. For nogle år siden gik det ikke så godt for Deres folk.
Vær rar ikke at minde mig om det.
De og Deres mænd var så heldige at slå nazistholdet med 3-2.
Men det er syv lange år siden. Vi er meget bedre nu.
Det kan jeg se.
Snart vil hele Europa være nazister, så De kan spille mod Dem selv.
På den måde kan De forhindre, at De nogensinde taber igen.
Må jeg foreslå et lille væddemål?
Min ven og jeg har et forslag til Dem.
De var med på et hold, der vandt over nazisterne -
- så vi vil gerne have muligheden for at vinde lidt tilbage af...
vores stolthed.
De, som kan jonglere bolden frem og tilbage mellem to personer længst -
- uden at den rammer jorden, vinder.
Taberen betaler for vinderens mad, drikkevarer og andre ting hele aftenen.
Jeg insisterer, hr. Laszlo.
Ved De hvad? Jeg er lidt forvirret.
Jeg troede, at væddemålet handlede om stolthed.
Udmærket.
Hvis De vinder, betaler vi for alt, hvad De og Deres mænd vil indtage.
Og hvis vi vinder, bliver stoltheden vores præmie.
Stolthed er ikke noget, man vinder. Det er noget, man gør sig fortjent til.
Desuden er det ikke meget af et væddemål -
- da alt på vores bord, som De kan se, allerede er på husets regning.
- Har De et andet forslag? - Ja, det har jeg faktisk.
De, Deres folk, Deres hær, Dem alle sammen -
- forlader Budapest i aften -
- og kommer aldrig tilbage.
Hr. Laszlo, selv hvis De skulle vinde -
- er jeg ikke sikker på, at De ville ønske det.
Det var forsøget værd.
Jeg insisterer.
Må jeg få Deres opmærksomhed, mine damer og herrer?
Tak.
Den berømte Laszlo Horvath og jeg -
- er blevet enige om et sjovt væddemål.
Det eneste, vi skal bruge for at gennemføre væddemålet, er en bold.
Ved nogen, hvor vi kan finde en?
Jeg kan ikke huske, hvad der fik mig til at række hånden op.
Jeg var så bange.
Hvis ikke jeg havde rakt hånden op og var gået ned i kælderen den nytårsaften -
- ville tingene have været anderledes. Meget anderledes.
Men ved Gud!
De må have jongleret bolden frem og tilbage imellem sig i fem minutter.
Jeg var forbløffet.
Alle var forbløffede.
Tillykke, hr. Laszlo. De var lige så heldig som i 1936.
Det har intet ned held at gøre, når man har de to mænd.
Mine herrer, jeg beder Dem.
Næst efter mig er det nok de to bedste spillere, De får at se.
Nu skal jeg fortælle Dem en lille hemmelighed.
Selv når de er fulde, er de bedre end nogen af Deres mænd.
Skål.
En skål til.
- Allerede? - Et glas mere. Jeg insisterer.
For Det Tredje Rige.
For riger.
Fra Romerriget i 476 til Osmannerriget i 1924.
- De kan Deres historie, hr. Laszlo. - Ved De, hvad de riger har tilfælles?
- Lad mig høre. - Vores historie.
Den historie, som vi snart skaber -
- vil blive skrevet af vinderne i vores levetid.
- Lad os gå. - Jeg hører, at der er koldt i Rusland.
Jeg foreslår, at De pakker varmt tøj.
Mine herrer, jeg tror, at det er nok for i aften.
Skynd dig!
Du var en fantastisk fodboldspiller. Det ved ingen bedre end jeg.
Tingene har ændret sig. Det må du acceptere.
- Branko! - Den mand er såret.
Så du ham nogensinde igen?
Hr. Laszlo? Ja.
Der går ikke en dag, hvor jeg ikke tænker på ham.
Han var og er stadig grunden til, at jeg kan fortælle dig denne historie.
Hr. Laszlo.
Jeg har ikke sagt hans navn på den måde siden den dag.
Horvath! Hvis ikke du er derude om ti sekunder -
- slæber de dig ud med magt.
Det er hverken rette tid eller sted at være ulydig.
Kom med udenfor. Øjeblikkeligt!
Det ville ikke være klogt.
Du har fem sekunder til at stille op på række med dine venner.
Fem, fire, tre...
to og en.
I er de privilegerede, men glem ikke, at I alle sammen kan undværes.
I afgør selv jeres skæbne.
Kom i gang med arbejdet!
Giv mig en hånd.
Nu genkender jeg dig.
Du husker nok ikke mig.
Jeg spillede mod dig i 1942, da jeg var med på regionsholdet.
Mit navn er Karolyi Faraco.
Jeg var defensiv midtbanespiller. Du scorede fire mål i den kamp.
Jeg har aldrig set nogen score et mål som det, du scorede i anden halvleg.
Du var en kunstner på banen. En kunstner og en tryllekunstner.
Michelangelos finesse og Houdinis nerver af stål.
Vores Ungarn ophørte med at være et land for længe siden.
Regeringen er bare nazisternes marionetdukker.
Nu arresterer de alle, der betragtes som en trussel. Intellektuelle.
Uønskede elementer. Påståede dissidenter som mig.
Og af en eller anden grund også dig.
De lader os arbejde hårdt hver dag, indtil selv vores sjæl bliver træt.
Hvorfor brokker du dig? Er vi ikke 'de privilegerede'?
- I det mindste er vi i live. - Indtil vi arbejder os ihjel.
Tal for dig selv, men træk ikke os andre med ned i afgrunden!
Vi har hørt historier om de andre lejre.
Jeg vil hellere arbejde mig ihjel end dø i et gaskammer.
Hvem ved, hvordan sådan en mand tænker? Har du set ham spille, Jakob?
Jeg stod på lægterne, da han scorede sejrsmålet mod nazisterne.
Han var en fantastisk spiller på banen. God til sport, dårlig til livet.
Jeg vil hellere være god til livet end verdensmester i nogen sport.
Tibor. Er der nyt?
Jeg har hørt rygter om, at nazisterne taber terræn i øst.
Min far lærte mig, at et dyr er allerfarligst, når det er såret.
Er din far i sikkerhed?
De adskilte os.
Min kone, søn, mor, far og søster.
Vi havde et bageri. Det bedste i byen.
Det hele gik så hurtigt.
Lige pludselig ville ingen af vores tidligere kunder hjælpe os.
Når man har mest brug for hjælp, svigter de en.
- Det er loven om overlevelse. - Nej.
Det er loven om selviskhed og at være ligeglad.
Tror du, at han bekymrer sig?
Det ser ud til, at han holdt op med at bekymre sig for længe siden.
Mine første dage her var uudholdelige.
Tiden gik, til jeg ikke længere vidste, hvilken dag eller måned det var.
Man tror, at man skal bruge livet på at uddanne sig, læse og elske.
Men nu handler hvert eneste øjeblik om overlevelse for overlevelsens skyld.
Og man spørger sig selv: 'Hvad overlever jeg for?'
'Hvad er der tilbage af verden, hvis denne galskab nogensinde ender?'
Selv da jeg var arbejdsformand i Gyor, lod jeg ikke folk knokle så hårdt.
De vil have os til at dø.
En bagers hænder.
De burde være dækket af sukker og mel, ikke hårde, grimme vabler.
En god bager skal kunne føle dejen med fingrene.
Han hedder Tomasz. Det er det eneste, vi ved.
Ikke engang de andre sigøjnere ved noget om ham.
- Han taler ikke. - Nazisterne...
For at provokere os giver de ham mere at spise end os andre.
Jeg tror, at de vil holde os frustrerede.
Jeg hedder Janko.
Tror I virkelig, at de bruger de ting, som vi bygger til dem?
Selvfølgelig. De er ikke dumme.
Når alt kommer til alt, så er vi de heldige.
Nogle sendes til slagmarken ved fronten.
De bruger dem til at rydde minefelter ved at lade dem marchere hen over dem.
Jeg ved, hvorfor vi er her.
Men hvorfor blev en berømt ungarer som dig sendt til dette elendige sted?
Oberst Franz Woerns, øverstbefalende over alle lejre i regionen -
- har beæret os ved at gøre vores lejr til sit hovedkvarter.
Oberst Woerns rapporterer direkte til general Ziege -
- nazisternes kommandant over hele regionen.
Fortsæt.
- Antal? - 29, chef.
- Hvor mange? - 29, chef.
Hent tåben herud med det samme. Nu!
Må Gud hjælpe ham.
Alle formår at overholde reglerne -
- men du vælger at bringe alle andre i fare ved at være ulydig.
Er det ikke slemt nok, at din opførsel sendte Andreas på hospitalet?
Rejs dig op. Øjeblikkeligt!
Henkel, det er nok.
Er du ikke klar over, hvem du slår på? Det her er den mægtige Horvath.
Den bedste ungarske fodboldspiller i historien.
Det er en fornøjelse at se dig igen, Laszlo.
Jeg husker stadig det frispark, der gjorde, at I vandt over os.
Lige efter jeg havde lavet frispark imod dig. Husker du det?
Jeg husker kun, at nazisterne tabte.
Vi skal tale sammen. Tag ham med ind på mit kontor.
Oberst, jeg tror ikke, at det er så god en idé.
Selv om han er en berømt fodboldspiller -
- giver det ham ikke ret til at trodse vores autoritet igen og igen.
Jeg vil tale med ham på mit kontor.
Laszlo var for skør til at leve et normalt liv.
Han levede livet, som han spillede fodbold.
Hurtigt, utrætteligt og frygtløst.
Han tog kampen op med alt og alle uden at tøve.
Hvis han så en tornado, ville han løbe lige hen til den -
- og råbe: 'Vis mig, hvad du kan!'
Nogen lever kun for at overleve, men ikke Laszlo.
Han levede livet på sin egen måde, så længe livet tillod det.
Hvis livet var en fodboldkamp -
- ville Laszlo spille hvert eneste minut, som om det var hans første og sidste.
Du har altid været anderledes, Horvath.
Alle stirrede på dig for ikke at gå glip af dit næste fantastiske spil.
Jeg må indrømme, at vi nazister altid var ret misundelige.
Men det siger vi ikke til nogen.
Løjtnant Henkel havde dræbt dig i dag, hvis ikke jeg havde grebet ind.
Du kan slå dig på brystet som en gorilla i junglen -
- men selv du ville skælve -
- hvis du pludselig stirrede ind i et geværløb.
- Det ville I aldrig gøre. - Er du sikker?
Ja. I ville skyde mig i tindingen.
Så jeg ikke kunne se det komme.
Overraskelsesmomentet, naturligvis.
I kalder det en overraskelse.
For mig er det en kujons desperate træk.
Du har altid været en spasmager.
Da jeg så dig i dag -
- fik jeg en strålende idé.
Om under to måneder er det Førerens fødselsdag.
Den 20. april for at være præcis.
Jeg vil gerne arrangere en kamp.
En fodboldkamp mellem mændene i lejren og nazistholdet -
- for at fejre den store dag.
Det må være din spøg.
Jeg er ikke en spøgefugl som dig. Det er en mulighed for os alle.
'Os'? Hvem er vi?
- Du, jeg og mændene i lejren. - Mændene får næsten ikke noget at spise.
- De er ikke i stand til at spille. - Det her er en chance.
En chance for dig for at gøre det, du elsker og er en af de bedste til.
Du bliver en vinder alene ved at spille.
Du kan betragte det som en venskabelig opvisningskamp.
Du kan fremvise dine færdigheder.
En hyldest til det smukke spil og noget særligt for mændene i lejren.
Og noget særligt for mig også.
Det får mig til at tænke på en gammel talemåde.
'Vogt dig for en ulv i fåreklæder.'
Laszlo, jeg er bare en, der gerne vil hjælpe dig.
En ulv kan skåne fåret, hvis dens sult er blevet stillet.
Jeg havde fået det indtryk, at en uendelig appetit på alt og alle -
- var Det Tredje Riges varemærke.
Jeg mener det her alvorligt.
- Du forlanger meget af os. - Selvfølgelig gør jeg det.
Men jeg tilbyder jer også noget, som meget få får.
Jeg må naturligvis underrette general Ziege.
Han elsker fodbold og vil uden tvivl tillade det.
Der er lige én sidste detalje.
Dine fødder har gjort dig til en helt, men din mund vil få dig slået ihjel.
Næste gang er du muligvis ikke så heldig, at jeg redder dig fra dig selv.
Du bliver ikke ved med at være heldig, hvis du siger nej til mig.
Jeg foreslår, at du tager imod mit tilbud som en gave. Det var alt.
Vi havde en interessant samtale.
Samtale? Nazister taler ikke. De tager, beordrer og dræber.
Der er det ved nazisterne -
- at de aldrig glemmer et nederlag.
Var det det eneste, I talte om? At du engang vandt over dem?
Nej, ikke helt. Han vil have os til at spille.
En kamp.
- Hvilken slags kamp? - En fodboldkamp.
- Mod hvem? - Et nazisthold. På Hitlers fødselsdag.
- Er det her en grusom spøg? - Franz var alvorlig. Det er jeg også.
Hvordan skulle vi kunne spille en kamp? Vi besvimer, hvis vi løber i fem minutter.
Han har ret. Vi har hverken styrken eller udholdenheden.
Måske er det her vores eneste chance.
Enhver chance for at tabe er også en chance for at sejre.
Men enhver passivitet som følge af frygt er garanti for et nederlag.
Hvis I alle sammen synes, at vi skal spille, så gør vi det.
Intet hold kan vinde, medmindre hele holdet står sammen.
Hvem vil gerne spille?
Visse betingelser må opfyldes.
Vi skal have bedre mad. Tid til at træne og opbygge et hold.
Udmærket. Du og jeg vil bede om disse betingelser.
'Du og jeg'? Hvad mener du?
Eftersom du og Andreas var med på regionsholdet -
- og Andreas ikke er til rådighed, så er du viceanfører.
Velkommen om bord.
26, 27, 28 -
- 29, 30.
Det er en fornøjelse at se dig, hr. Horvath. Meget punktlig.
Jeg kan forstå, at oberst Franz venter på dig.
Du skal vide, at jeg er ligeglad med, hvem du er, og hvem du engang var.
Kom, Karolyi.
Kom ind.
Laszlo. Hvor er det godt at se dig igen. Velkommen.
- Hvem har vi her? - Det her er Karolyi Faraco.
- Han repræsenterer mændene i lejren. - Sid ned.
Mine herrer, jeg har gode nyheder.
General Ziege kunne lide idéen om en kamp.
Faktisk har han bedt om personligt at modtage statusrapporter.
Vi er også meget begejstrede -
- men det afhænger af visse ting, som vi vil forlange.
- Som hvad? - Mad. Ordentlig mad.
Større portioner til alle i lejren.
- Fortsæt. - Selve holdet.
- Jeg vil lede i andre lejre. - Du finder næppe nogen.
Hvis I må håndplukke folk i hele Det Tredje Rige -
- så bør jeg også få lov til at vælge de bedste spillere fra nærliggende lejre.
- Hvad mere? - Vi kan ikke træne og arbejde samtidig.
Det håber jeg, at du forstår.
Hvis vi skal ligne et hold, må vi træne som et hold.
Så indtil kampen er spillet, arbejder vi ikke. Vi træner.
- Var det alt? - Karolyi?
En time hver tredje uge til at skrive breve til vores kære.
Og post leveret til os to gange om ugen.
Jeg må desværre meddele jer, at ikke alle jeres ønsker kan opfyldes.
Situationen med maden kan muligvis forbedres.
Jeg skal overveje forespørgslen om posten.
Men I er stadig fanger i en arbejdslejr -
- så I skal arbejde og samle et hold af mænd herfra.
- Er det dit endegyldige svar? - Absolut.
Så må du meddele general Ziege, at vi ikke kan spille kampen.
Kom, Karolyi.
- Du vendte lige en nazistoberst ryggen. - Jeg kender nazisterne.
Vil han spille et spil før det rigtige spil? Udmærket.
Spiller vi om, hvem der bliver skudt først?
Halt! Obersten befaler jer at standse!
Han spiller et spil. Han spiller et spil.
Mine herrer, vores samtale var ikke forbi endnu.
Kom venligst med indenfor.
Gå! Nu!
Sig venligst, at du vidste, han ville skyde forbi.
Lad os nå frem til en løsning, som alle er tilfredse med.
Jeg har genovervejet jeres ønsker -
- og er villig til at forbedre kvaliteten og fordoble madrationerne.
Mændene kan arbejde om formiddagen -
- og træne om eftermiddagen.
- Vi insisterer på brevene. - Ja.
Fangerne får tid til at skrive og modtage breve.
- I må besøge tre lejre. - Fem.
- Fire. - Jeg vælger de 15 bedste spillere.
En kamp spilles med 11 mænd på banen, sidst jeg talte.
Det er gavmildt af mig at anmode om 15, da mændene knap nok kan gå og slet ikke løbe.
Jeg har brug for reserver. Hvad nu, hvis nogen kommer til skade som Andreas?
Nu er det nok.
13 spillere foruden Andreas.
Jeg skal sørge for, at det, vi er nået frem til, bliver skrevet ned.
Men husk nu, at du og du alene -
- bærer ansvaret, hvis noget går galt med nogen fra det hold, du vælger.
Kampen spilles om præcis 36 dage.
Så I har rigeligt med tid til at forberede jer.
Lige en sidste ting, Laszlo.
Held og lykke.
Hvordan vidste du det?
Da han sagde, general Ziege glædede sig, vidste jeg, at han ikke kunne bakke ud.
Det er Hitlers fødselsdag, og hvis alt går godt, bliver han forfremmet.
Nu skal vi finde vores hold.
Jeg må kun vælge yderligere 11 mænd til holdet.
De, der spiller, får kortere arbejdsdage, men træningen bliver intens.
Jeg vil gerne have, at I er helt ærlige. Hvem her kan spille fodbold?
Vær ærlige.
Udmærket. Jakob.
Godt. Jeg er imponeret.
Tibor, din tur.
Håbløsheden omgiver os, men her, i aften, er der håb for Ungarn.
I morgen finder vi resten af holdet og begynder at træne med det samme.
De lignede ikke et hold endnu. Hvem kunne det? Forholdene var elendige.
Ingen tænkte på fodbold. Fodbold var et middel til at overleve.
Rygtet bredte sig til andre lejre, at de, der blev udvalgt -
- ville blive sendt til en lejr med bedre forhold.
Alle sammen! Hvem her kan spille fodbold?
Selvfølgelig blev alle pludselig fodboldspillere.
Nogle af dem var ganske gode.
Andre, derimod...
De gjorde deres bedste.
Kom, Laszlo. Lad os gå.
Du ved, hvad der med den, der stirrer på djævlen.
- Selv denne djævel er kun af kød og blod. - Det mener de ikke, at de er.
Hvem er manden derovre?
Fangen lærer lejrkommandanten at spille violin.
- Vil du bede fangen komme herover? - Det går ikke.
Ingen må forstyrre kommandantens lektion.
Så meddel venligst kommandanten -
- at forstyrrelsen af hans lektion er på foranledning af general Ziege.
Laszlo, det her er den sidste lejr.
Vi har kun én plads tilbage. Vi har brug for gode spillere.
Hvorfor spilder du tiden på en mand, der spiller violin?
Hent en bold.
- Bad du om at tale med fangen? - Ja, kommandant.
- Må jeg spørge hvorfor? - Vi har brug for ham.
- Til hvad? At spille violin? - Nej, til at spille fodbold.
Violinister spiller da ikke fodbold, vel?
Se her. Læg violinkassen fra dig.
Ja, vi har en målmand. Glimrende reflekser.
Giv mig bolden. En gang til.
Kan du spille fodbold?
Det tænkte jeg nok.
Men hvis du ikke kan spille, hjælper det vort elskede Tredje Rige med at vinde.
Ja, tag ham endelig. Men gå nu.
Hvad drejer det her sig om?
Vi hedder Laszlo og Karolyi. Velkommen på vores hold.
En mand, der kom til en lejr med en fodbold, betød, at der var håb.
Og Laszlo blev symbolet på håbet for alle, der så ham.
Også mig.
Og jeg var den sidste, der havde forventet det.
Hvad var det, jeg sagde, Branko?
Jeg sagde: 'Lad dem aldrig stikke af.'
Hvad skal jeg gøre nu?
Undskyld, hr. Det skal aldrig ske igen.
- Hvem skal hente dem tilbage? - Det gør jeg.
Hvordan?
Kom.
Jeg ved ikke, hvad det var. Kald det en tilfældighed eller skæbnen.
Jeg har tænkt over det utallige gange.
Hvorfor var han der i netop det øjeblik?
Vent på mig i lastbilen.
Nogle få sekunder senere, så havde han ikke set mig.
Du trodser mig igen og igen.
Det er uacceptabelt.
Hvor er de blevet af?
Hvad? Se ikke på mig, som om jeg er dum.
Som om jeg er et udskud. Du er et udskud!
Lad os gå. Vi fik det, du kom efter.
Din lille skid. Din dumme, lille...
Rejs dig op!
Det er ikke vores kamp. Du kan ikke redde alle. Kom nu!
- Undskyld, kommandant. - Du skulle køre. Du har fået dine mænd.
- Ja, men drengen... - Han er statens ejendom.
General Ziege og oberst Woerns har højere rang end dig, ikke?
Så hvis jeg har deres autoritet, har jeg højere rang end dig.
- Skulle det forhindre mig i at skyde dig? - Nej, men det gør din logik.
For så må du forklare generalen og obersten -
- hvorfor deres personlige gave til Føreren er ødelagt. Tænk over det!
Det gavner ikke nogen.
Forsvind.
Hold da op, bedstefar! Du må have været virkelig god, siden han valgte dig.
Det var jeg ikke.
Og jeg var for ung, selv hvis jeg havde været lige så god, som du er nu.
Hvorfor valgte han dig så?
Bedstefar?
Jeg var en dreng, som ikke troede, at han nogensinde skulle blive en mand.
Så vi har en violinist som målmand og et barn som udskifter. Godt gået, træner.
Sport handler ikke kun om færdigheder.
Drengen er nummer 14. Du får ikke lov til at beholde ham.
Vi får se.
- Få dem til at komme herhen. - Fanger, kom herhen. Nu!
Tillykke.
Du lader til at have samlet et frygtindgydende hold.
Men ret mig, hvis jeg tager fejl. Jeg tæller 13 mænd og et barn.
Prøver du at ændre reglerne -
- ved at snige en ekstra person ind på banen?
- Nej, jeg... - 13.
Du skal overholde aftalen. Henkel, tag barnet.
Nej, vent. Hvem skal rydde op efter os?
Hente bolden, når den ryger ud? Hente vand til os?
Børn har masser af energi.
- Tror du, at jeg er en tåbe? - Nej.
Der er altid noget med dig, Laszlo.
Men lad gå.
Du får et ekstra par fødder til at løbe for dig. Vil du have det?
- Ja. - Det betyder, at I får mere energi.
Så i de næste to dage -
- får du og dit hold en ferie...
fra al mad.
Du kan naturligvis ombestemme dig lige nu, hvis du vil.
Nej.
Godt.
Han skulle ikke have valgt mig.
Det gav ingen mening.
Jeg var bare en dreng, han mødte én gang og huskede det.
En lille dreng hørte ikke hjemme blandt mænd -
- hvis børn var forsvundet eller var i andre lejre.
Alligevel stod han ved min side.
- Kan du ikke sove? - Nej.
Alle er sure på mig.
Det kan ske, når folk må undvære mad i et par dage.
Bare rolig, de kommer over det.
Du skal vide, at jeg har begået mange fejl i mit liv -
- men denne gang gjorde jeg det rigtige.
Læg dig nu til at sove. Du får brug for det i morgen.
Det skal jeg nok, hr. Laszlo. Tak.
I dagene forud for vores glorværdige kamp tror I måske, at I er noget særligt.
Men det er I bestemt ikke.
Enhver særbehandling, som I måske kunne vænne jer til...
Lad være med det.
I er alle stadig fanger og vil blive behandlet som sådan.
Enhver, der ikke udfører sine arbejdsopgaver -
- vil straks blive straffet.
Enhver, der forsøger at flygte, vil blive skudt.
Det gælder også for vores yngste holdmedlem.
Jeg håber, at ingen af jer kommer til skade.
Jeg vil nødig se en kamp, hvor Laszlo må stille -
- med ti mænd og denne lille dreng.
Når slutfløjtet lyder, vender alle tilbage til det, de lavede før.
Blandt andet at vogte gæs. Er det korrekt?
Kommandanten venter utålmodigt på din tilbagevenden -
- og det samme gør alle de gæs, som du slap løs.
Én lille dreng bliver nødt til at fange dem alle sammen.
- Lad ham ikke påvirke dig, knægt. - Det gør jeg ikke.
Du må godt være bange. Men du har 13 mænd, der beskytter dig.
- Har jeg ret, Karolyi? - Ja, min kaptajn.
Er vi vrede over maden?
- Er vi vrede over Andreas? - Ja.
I burde være vrede. Jeg er rasende. Det skal vi udnytte.
Når I ser en nazist komme løbende ned ad banen, så husk, hvor sultne -
- og hvor vrede I var denne dag.
En vrede, der spildes på det forkerte, bliver hængende.
Så ret den mod nazisterne, og spild ikke et eneste åndedrag!
- Er vi vrede? - Ja!
- Godmorgen, mine herrer. - Velkommen, general Ziege.
- Hvordan ser Laszlos hold ud? - De er ingen trussel mod vores hold.
Jeg forudser en sikker sejr. Det fortjener Føreren.
- Hvem er manden med bolden? - Det er Sandor Stekely.
En regionsspiller fra Bakháza.
Efter Laszlo Horvath og Karolyi Faraco -
- er han sandsynligvis deres tredjebedste spiller.
- Laszlo fandt ham i en anden lejr. - Sandor Stekely fra Bakháza?
Er han er i familie med operasangeren Magda Stekely?
Ja, jeg skulle mene, at hun er hans hustru.
Hvor interessant.
Hvordan har din familie det? Ved du, hvor de er?
Nej, det ved jeg ikke. Min far hjalp en jødisk dame.
Vores familier var venner. Hun hjalp til i køkkenet -
- og en af tjenerne fortalte det til nazisterne for at redde sig selv.
Og det var det.
De adskilte os med det samme -
- brændte restauranten ned, og så var der intet tilbage.
Jeg var rasende, for jeg mente ikke, at jeg fortjente at blive reddet.
Der er en skyldfølelse, som man går rundt med indeni...
fordi man er den eneste, der overlevede.
Hvorfor mig? Hvorfor ikke dem?
Hvorfor ikke os alle sammen?
Hvad med dig, Laszlo?
Børn? Kone?
- Jeg gav mig tid til at finde den rette. - Og?
Der var for mange at vælge imellem, så jeg kunne ikke beslutte mig.
Jeg ved det ikke. Jeg...
Jeg blev bare ved med at vente og vente.
Og så brød krigen ud.
Pludselig var der ingen, der bekymrede sig om at forelske sig.
Jeg tror, at du elskede fodbold så meget, at ingen kvinde havde en chance.
Det er muligvis sandt. Fodbolden var min første kærlighed.
Og hver gang jeg elskede en anden, blev fodbolden som en slags elskerinde.
De undrede sig altid over, hvor jeg var, og troede, at jeg var utro.
Men nej, så snart jeg fik muligheden, var jeg...
Så var jeg på banen. Jeg var der.
Duften af nyslået græs.
Det øjeblik, man tager støvlerne på -
- og følelsen, når fodbolden rører ens fod.
Det er en kærlighedsaffære af episke dimensioner.
Man spiller for og på grund af kærlighed.
Og på en god dag, hvor spillet gengælder kærligheden -
- og man smager sejrens sødme mod alle odds...
Det er den dag, man lever for.
Ja... To uger mere.
Så finder vi ud af, om David kan vælte Goliat.
Vi er ikke David. Vi er en myre under Davids fod.
Godt. Hvis de ser os som en myre, kan vi vinde.
- Sandor Stekely, ikke sandt? - Det er korrekt.
Obersten vil tale med dig på sit kontor. Nu.
Sikke en stemme, din hustru har.
Min overordnede, general Ziege, er stor beundrer af hende.
- Og han er ikke let at imponere. - Hvad har min hustru med...
På hans invitation skal din hustru i aften -
- optræde i koncerthuset i Karlovac.
Og din hustru har bedt generalen -
- om personligt at sørge for, at dette brev leveres til dig.
Jeg har naturligvis forberedt dine løsladelsespapirer.
Tak.
- Sandor! - Sandor.
Har du det godt? Kom nu!
Kom så! Er I klar? Sandor.
- Du må hellere tale med ham. - Sandor.
Gør os selskab.
Har du det godt?
Ja.
Min hustru...
Jeg tror, at hun vil hjælpe mig.
Hjælpe dig? Hvordan det?
Jeg modtog et brev i dag.
- Vi kan være sammen igen. - Nej, fald ikke for deres kneb.
- De prøver bare at narre dig. - Det var hendes håndskrift.
Karolyi, giv mig dit brev. Giv mig dit brev.
Det er blevet limet sammen igen. Du må aldrig undervurdere nazisterne.
Ja, men det her er noget andet. Vi blev tilbudt en aftale.
Kan du ikke se, hvad de forsøger at gøre? Sandor, det er dit liv.
- Fint. - Sand...
Tror du, at det er sandt? Det om deres tilbud?
Det er ligegyldigt, hvad jeg tror.
Kampen er ikke begyndt endnu, og de fører allerede.
Jeg har ombestemt mig.
Jeg kan ikke tage imod tilbuddet.
Lad mig venligst tale med obersten.
Jeg ved ikke, hvad du taler om.
Kom nu, jeg beder dig.
Jeg kan ikke udsætte min hustru for det.
Tilbage til arbejdet, fange Stekely.
Kom nu, Henkel. Jeg beder dig.
Sandor, hold op!
Hallo! Sandor!
Tomasz, jeg er nødt til at tale med min hustru i aften.
Kom nu. Jeg ved, hvad jeg laver. Jeg kommer tilbage i morgen.
Halt!
Bravo!
Bravo! Bravo!
Sagde jeg ikke, at enhver, der forsøgte at flygte, ville blive straffet hårdt?
- Du og Ziege gjorde det her. - Nej, det var dig!
Du valgte mændene! Sandor var dit valg! Og han begik en skæbnesvanger fejl.
- Jeg må finde en anden... - Nej!
- Han var en af vores bedste spillere! - Du har 11 mænd, violinisten og drengen.
Hvis nogen bliver skadet, må du spille med ti mænd!
Alle holdets privilegier er hermed inddraget!
I får mindre mad og ikke flere breve, før kampen er spillet.
Det var ikke det, vi aftalte.
Din holdkammerat brød det løfte, du afgav til mig. Vi er færdige her.
Henkel.
- Mener du virkelig, at jeg skal spille? - Det gjorde jeg ikke før.
Men nu har jeg intet valg. Du skal være klar.
- Kan du slet ikke sparke til en bold? - Jo.
Hvis du absolut skal spille, må du spille i forsvaret.
Det her er jo vanvittigt.
Kampen er om få dage, og nu skal du lære ham at sparke til en bold?
Du skulle ikke have valgt en violinist med to venstrefødder og en lille dreng.
Skulle jeg have nægtet drengen chancen for at vokse op og blive gammel?
Så hvad er planen?
Vi forskanser os foran vores mål og venter på chancen.
Det lyder godt.
Når du står over for en modstander, som er bedre end dig...
må du ikke angribe dem for fuld udblæsning.
Vi lader dem løbe tør for ammunition -
- og så venter vi på en åbning i deres forsvar.
Så snart fløjten lyder, vil de angribe os.
De er ikke kendt for at være tålmodige -
- og de vil ikke være tålmodige mod os, for de regner med, at vi taber stort.
Jo længere vi kan holde dem væk, jo mere nervøse bliver de.
Og når deres vished afløses af panik, slår vi til.
Ja!
Hvordan skal vi score, hvis vi kun spiller defensivt?
- Hvad har vi trænet? - Forsvarsspil, åbenbart.
Vi får chancen på et kontraangreb.
Når de mister bolden, sørger jeg for at få bolden hen til en af jer.
Så det er planen? Vi venter på, at de mister bolden?
Hvis de nogensinde mister den.
- Er du uskadt? - Ja.
Hvad skal du gøre, hvis du kommer i tvivl?
- Sparke til bolden, så hårdt jeg kan. - Godt.
I kan så mange ting.
Vi har en bager, en blomsterhandler. Vi har en boghandler
Vi har en mand, som stadig ikke har sagt et ord.
Vi har fædre og sønner, vi har stolthed og værdighed -
- og vi har så meget mere.
Hvis vi skal ødelægge Førerens fødselsdagsfest -
- bliver det ikke på grund af mine færdigheder.
Det bliver på grund af jeres færdigheder hver især.
På en eller anden måde var vi ved at blive til et hold.
De forsøgte at knække os, men det virkede ikke.
Uanset hvad de gjorde, styrkede det bare vores sammenhold.
Og med hensyn til Laszlo, jo værre det blev, jo mere rasende blev han.
Og han pressede alle til det yderste.
Vi så ham løbe og løbe.
Hvis han nogensinde blev træt, viste han det ikke.
Hvis han ikke stoppede, vovede andre heller ikke at stoppe.
Vi havde alle sammen en sult, som ikke kun skyldtes manglen på mad.
- Hvad gør vi altid? - Holder sammen!
Jeg råber 'Franz'.
Kodeordet er 'Franz'. Når I hører det, løber I fremad.
- Er I med? - Ja.
Jeg behøver ikke fortælle jer, hvad der sker i morgen.
Sørg for at hvile jer, og tænk ikke på kampen, før den begynder.
- Hvad gør vi altid? - Holder sammen!
- Tror I, at han ved, hvad han laver? - Han har spillet fodbold hele sit liv.
- Tror I, at vi har en chance? - For at vinde?
Selvfølgelig.
Jeg vil bare overleve en dag mere.
Laszlo sagde, at vi ikke skulle tænke mere på fodbold, så hold op med det. Godnat.
Godnat.
Hvorfor reddede du mig?
Har du nogensinde holdt så meget af en pige...
at du kunne mærke dit hjerteslag helt oppe i halsen?
Nej.
Har du nogensinde kysset en pige?
Nej.
Der har du dit svar.
Uden kærlighed og et kys er livet ikke andet -
- end en stor bog fyldt med tomme sider.
Der var en pige. Jeg gik altid forbi hendes hus på vejen hjem.
Smilede du, hver gang du så hende?
Ja.
- Gjorde hun? - Af og til.
- Det er rart, ikke? - Jo, det er det.
En skønne dag finder du ud af, hvordan det føles -
- når 'rart' forvandles til 'fantastisk'.
Godnat, hr. Laszlo.
Godnat, hr. Branko.
Andreas, hvad laver du her?
Jeg blev udskrevet i går og fik besked på at vende tilbage til lejren.
- Hvordan har du det? - Jeg er klar til at hjælpe holdet.
Det er en skam, at du ikke kan spille. Alle pladserne er taget.
Du gav mig dit ord. Andreas indgår ikke i det endelige antal.
Vi har en skriftlig aftale.
Ja, han må køre med.
Den har du aldrig spillet før. Den er smuk.
- Hvad er det? - Den hedder 'Kol Nidrei'.
Den spilles i mange synagoger til yom kippur -
- den helligste af alle jødiske højtider.
Det var den, du spillede, den dag jeg mødte dig.
Du har en god hukommelse, Laszlo.
Nej...
Sig ikke, at du lærte en naziofficer at spille en jødisk melodi?
Det var risikoen værd.
Bliv ved med at spille. Vi har brug for det.
Det var første gang i en evighed, at vi så noget rent og friskt.
Sæbe!
Noget, der lugtede nyt.
Sæbe!
Ægte sæbe!
Det var nok den eneste gang, de opførte sig, som om de var på min alder.
- Branko! - Branko.
Så ren og pæn.
Ni.
Små ting får stor betydning -
- hvis noget, man har taget for givet, pludselig tages fra en.
Aron skal spille vores træner. Du skal bare stå på...
Jeg håber ikke, at jeg forstyrrer.
Kan I lide spilletrøjerne? Værsgo at sidde ned.
Jeg går ud fra, at I også nyder håndklæderne og sæben.
Man skal altid have rene håndklæder på en stor kampdag, ikke sandt?
Hvis du vil have mig undskyld, oberst -
- så skal jeg til at fortælle mændene om min tophemmelige taktik -
- som du helst ikke skal høre. Medmindre du udspionerer mig?
Det er ikke nødvendigt. Vi ønsker en ærlig og retfærdig kamp på banen.
Mændene her repræsenterer ærlighed og retfærdighed.
Bestemt. Nu skal du få lov til at være alene med dit hold.
En ting til. I behøver ikke at bære jeres armbind i dag.
Der er ingen grund til at blande politik og sport.
Sikke en god idé, oberst.
Denne kamp har intet at gøre med politik.
Vi er alle kommet for at more os.
Ja. Held og lykke.
Kom nærmere.
Mit hold.
Lad os bare spille sammen og vise de nazister -
- at fodbold ikke er et spil, som de altid vinder i.
For det, jeg ser foran mig, er ikke bare en gruppe mænd.
- Jeg ser et hold. Et hold, der kan vinde! - Så er det nu!
Lad os vise dem, hvordan det føles at bløde.
For sejren. I dag og altid!
For sejren!
Jeg kunne ikke se en kamp i flere år.
De lyde, jeg hørte den dag, ville ikke gå væk.
Det had, de nærede til os, var konstant.
Som et skrig, der bare blev ved og ved.
Det giver stadig genlyd.
Bedstefar, var der nogen, der heppede på jer?
For at fuldende forestillingen havde de lukket nogle få ind.
Vi kunne se dem, men vi kunne ikke høre dem så godt.
Det var det eneste tidspunkt, vores folk kunne gøre det mindste oprør mod fjenden.
Velkommen, general Ziege.
- Sikke et arrangement, Woerns. - Tak, hr.
- Meget imponerende. - Tak.
- Var du bange? - Nej, ikke den dag.
Jeg havde været bange og døden nær mange gange før.
Men den forårseftermiddag var der ikke plads til at være bange.
Vi ville vinde. For vores skyld.
Og for dem, som ikke var bange for at gøre oprør.
Vi ville vise vores folk -
- at selv om det var en fodboldkamp, betød den meget mere end det.
Vi havde fået nok.
Heil! Heil! Heil!
Det ungarske hold. De ser ikke meget ud af meget.
De har trænet, hr.
De har fået mange privilegier som forberedelse til i dag.
Jeg ved, at Riget nok skal vinde, men vi er nødt til at spille godt.
- Det skal virke troværdigt. - Naturligvis.
Jeg vil have dem, som ikke hepper på os, til at tro på deres holds evner.
- Selv om de ender med at tabe. - Også jeg.
Men lad Dem ikke narre af deres udseende. De er viljestærke.
Som et forbistret dyr, der altid leder efter en flugtvej.
De skal nok give os modstand.
Godt.
De gik løs på os. De var ude efter blod.
- Er du uskadt? - Ja.
Og Laszlo havde ret. De angreb os utrætteligt.
Fra venstre og højre.
Nazistholdet må have haft boldbesiddelsen hele halvlegen.
Vi undveg deres kugler, og på en eller anden måde virkede det.
Og præcis som Laszlo havde forudsagt -
- droppede de spillet ved jorden og gik over til luftdueller.
Og da de gik over til luftdueller -
- vidste vi, at de var panikslagne.
Jeg har aldrig set et hold prøve så hårdt og udrette så lidt.
Jo mere de skød, jo mere skød de forbi.
Jo mere de skød forbi -
- jo mere begyndte tvivlens frø at slå rod og sprede sig.
Vi gjorde ikke andet end at forsvare, forsvare og forsvare.
Men Laszlo sagde, at vi skulle vente.
Så vi ventede og ventede på den mindste åbning.
Og lige før pausen...
Franz!
Bang! Et lynnedslag.
Og du kan tro, at de var rystede.
Turen ned til omklædningsrummet vil jeg huske, til jeg dør.
Når jeg tænker tilbage på vores hold, var de præcis som mig i det øjeblik.
Som et lille barn med et smil, der udstråler frygtløs glæde.
Er det her en del af festlighederne, hr. Woerns?
Har De mon givet fangerne bedre mad, end vi har givet vores egne spillere?
Måske skulle jeg overveje at hyre Dem -
- næste gang vores hold skal træne til en meget vigtigere kamp.
En måned til, og De kunne have gjort fangerne til verdensmestre.
Jeg forsikrer Dem, at det er rent held. Det er det hele.
Vi kommer til at se en storslået sejr på Førerens fødselsdag.
Det håber jeg sandelig.
Vi er ikke kommet for at se en gentagelse af 1936.
Bestemt ikke. Hvis De vil have mig undskyldt.
- Hvad nu? - Hvordan har anklen det?
- Fint. Jeg klarer mig. - Godt. Hvad var det, jeg sagde?
Det er målene, der tæller! Og vi fører. Jeg elsker det!
Tror I, at de vil tilbyde os noget for at tabe?
Vent lidt... Hvad mener du med at tabe?
Har vi ikke noget at forhandle med nu?
Nazisterne forhandler ikke. De tager kun.
Så... jeg må ønske jer tillykke -
- med en ekstraordinær -
- men også meget heldig indsats.
Det var ikke held. Det er dygtighed.
Jeg håber ikke, I har noget imod, at jeg lige låner jeres anfører.
Der er to af os.
- Jeg vil kun tale med Laszlo. - Beklager, men hvis Laszlo går...
Tro ikke, at spilletrøjen giver dig ret til noget som helst!
- Er det forstået? Det er en ordre! - Javel.
Laszlo. Udenfor, nu.
Laszlo den Store forsøger at ydmyge mig.
Tillykke, du gør et godt stykke arbejde.
Du ville have en kamp. Du ville have drama, så...
Hvad vil du have? Lad mig høre.
- Du er vel ikke kommet uden en plan? - Nu er det nok! Ikke flere spil.
Jeg vil have, at alle på mit hold får friheden tilbage.
'Frihed.' Husker du det ord?
Ingen af mine mænd har oplevet den i lang tid.
Det kan I ikke få.
Udmærket. Mig for deres frihed. Det er det, jeg vil have.
Jeg kan skaffe dig af vejen så let som ingenting, hvis jeg får lyst.
Det kunne du, inden denne kamp begyndte.
Men nu lader det til, at du er i lidt af en knibe.
Ligesom dit nazisthold.
Det her er ikke andet end en forestilling for dig.
Frihed til dem.
I har hele Europa. Hvad betyder nogle få mænds frihed for jer?
Det kan jeg ikke gå med til.
Du skal ikke vende ryggen til mig!
Vil du risikere at tabe?
Jeg kan love dig intet, og vi kan stadig sejre.
I kan sejre, ja. Men er det risikoen værd?
Dine mænds fødder må gøre ondt efter alle de afbrændere.
Og glem ikke, at jeg venter.
Venter på, at dit nydelige hold skal begå endnu en fejl -
- ligesom jeg ventede for et par minutter siden.
Udmærket.
Dit hold får kun deres frihed, hvis de taber.
Jeg fortæller mit hold, at de vinder deres frihed, hvis de taber kampen.
Hvis vi taber til dem, så bliver I løsladt.
Ja, I får jeres frihed tilbage.
- Os alle sammen? - Nej, jeg skal blive.
Nej, vi er et hold.
Skal vi mindes om, at det eneste, nazisterne aldrig har givet os -
- ud over friheden, er deres løfte om, at der ikke ville ske os noget.
Det er vores familier et eksempel på.
- Hvordan ved vi, at de holder deres ord? - Det ved vi ikke.
Det er op til jer at afgøre.
Tab en kamp, vind friheden.
Det lyder som en rimelig handel.
Jeg kan ikke fortælle jer, hvad I skal gøre.
Men det her handler ikke kun om fodbold.
Det handler om livet.
Så er det nu!
Uanset hvad der sker, hvis vi vinder, vil jeg ikke se dig på sidelinjen.
- Hvorfor? Jeg... - Du må love mig det!
Find et sted, og gem dig der. Bliv der, for de vil lede efter dig.
Det lover jeg.
- Kom nu, Laszlo! - Godt.
Jeg forstod ikke, hvorfor jeg skulle gemme mig.
Jeg var forvirret og vred -
- for hvis vi vandt, ville jeg fejre det med dem.
De var mit hold. Min familie.
Laszlo var en enestående mand.
Man kunne stjæle spillet fra ham.
Man kunne få ham til at bløde og forsøge at knække ham.
Man kunne tage hans frihed fra ham. Men hans vilje til at vinde? Aldrig.
Det, andre mænd så i hans øjne den dag -
- fik dem til at gøre noget, som ingen troede, var muligt.
Den lille myre under Davids fod havde udstødt et brøl -
- som kunne få selv en løve til at flygte af frygt.
Jeg kommer tilbage. Det lover jeg.
Behov for et straffespark?
Det er ikke Rigets opskrift på sejr, hr. Woerns.
Ja!
Min nysgerrighed løb af med mig den dag.
Jeg vidste, hvad jeg havde lovet Laszlo, og jeg gjorde, som han bad om.
Men jeg var nødt til at se mit hold igen.
Jeg var nødt til det. Koste hvad det ville.
- Istvan er færdig. - Men kampen er snart slut.
- Han kan ikke spille. - Tomasz! Har du nogensinde stået på mål?
- Godt, nu har du chancen. - Hvem skal spille i forsvaret?
Aron. Aron!
Husk, hvad vi har trænet. Spark bolden væk, så hårdt du kan.
Kom så!
Det var sidste gang, jeg nogensinde så dem.
Laszlo reddede mig ikke kun en gang. Han reddede mig to gange.
Hvad skete der, bedstefar? Hvad skete der med dem?
13 mænd døde den dag, fordi de gjorde modstand.
De døde, fordi de sagde fra over for en ondskab, verden aldrig før havde set.
Fodboldens skønhed tilsmilede dem den dag.
Det gjorde omverdenens grimhed ikke.
Hver eneste dag tænker jeg på den glæde, jeg så i deres ansigter.
Nogle gange minder fodbold om livet.
Kampen, disciplinen og de ofre, den kræver.
Husk det, David.
Hver gang du spiller.
Og nogle gange redder den et liv.
Ligesom den reddede mit.
Så hver gang du går på banen og spiller -
- skal du altid gøre dit bedste.
Det skylder du sporten og det, den repræsenterer.
Laszlo var vores bedste spiller, men hvis han havde forsøgt at gøre alt selv...
Så havde I ikke vundet.
Jeg kunne ikke have sagt det bedre selv.
Kom her.
Det er ved at blive sent. Vi må hellere gå.
Jeg vil ikke gøre din mor bekymret.
TIL MINDE OM LUCIJANA SIMUNIC
Tekster: Kasper Rasmussen Iyuno-SDI Group