MOJ ZMENEK NA SLEPO Z ŽIVLJENJEM
Po resnični zgodbi
Ponavljaj za mano. –Prav.
Karpačo jastoga z vinskim kisom in limono.
Endivija in stročji fižol. Dober tek. –Hvala.
Ni slabo za vajenca.
Sem Saliya Kahawatte. Nekoč sem prebral Budov stavek:
"Ni poti do sreče, sreča je pot". Popolnoma se strinjam z njim.
Buda gor ali dol, res ne bi bilo treba, da je ta pot tako trnova.
Stregel sem gostom, čeprav vajenci tega ne počnejo.
Šef kadrovske pravi, da lahko pridem kadarkoli.
Res čudovito. –Nehaj, počil bo od ponosa.
Ponosen bo lahko, ko bo hotel njegov.
Pravi naš šrilanški obubožani plemič. –Kakšen origami je to?
Klasika, škofova čepica.
Kaj pa je? Sali?
Vse je v redu.
Preobrazba je pripoved Franza Kafke iz l. 1912.
Oprostite.
Saliya, ne razbereš pisave?
To ni več smešno. Sedi.
Prepoznaš kaj? –Preveč je zamegljeno.
Je zdaj bolje?
Ne.
Sali, stopi z mano, prosim.
Lahko sedeš sem.
Preiskave kažejo prirojeno hibo na obeh očesih.
Žal je prišlo pri tebi v kratkem času do odstopa mrežnice.
Izgubil si 80 % vida.
Poškodovan je tudi živec, oddaja le še šibke dražljaje.
Operacija je nujna, da ohranimo vsaj malo vida.
Ostalo mi je še 5 % vida. K sreči nisem povsem slep.
Pomagala ti bom, kolikor bom lahko. –Ne grem na posebno šolo.
Hočem maturirati na normalni šoli in postati hotelski delavec.
To je bil ves čas moj načrt. Zaradi oči se mu ne odpovem.
Beri!
Beri mi! Daj, preberi.
Normalna šola … Če pa nisi normalen!
Obljubi, da bom ostal na šoli. –Ja, obljubim.
Še en primer verižnega pravila: Y je enak e na 4x plus 2.
4x plus 2 nadomestimo z u, zato ostane y enako e na u.
Povej, če bom prehiter, Saliya. –Bom, gospod Donges, hvala.
Zunanji odvod torej ostane y enako e na u,
notranji 4 x + 2 pa je 4.
Y je torej e krat u krat 4 …
Drugo število faktorja …
Ne bi naredila premora? Preutrujen si.
Počival bom po maturi. Naprej.
Dva ulomka …
Seštevek x arkus sinus
in arkus kosinus je konstanten in znaša …
Oprosti, Saliya, ti to mrmranje res pomaga?
Odvod arkus sinus x je ena deljeno koren 1- x kvadrat.
Vsota x arkus sinus in arkus kosinus je konstantna in znaša
polovico števila pi ali 1,570796327.
Potem pa nadaljujmo.
Mama? Sheela?
Imam maturitetno spričevalo.
4,7.
Iskrene čestitke.
Verjetno sem oslepel zato, da te ne bi več gledal.
Prijavljam se na pripravništvo v vašem hotelu.
S starši sem pogosto potoval, zato hočem delati v hotelirstvu.
Poleti sem z oceno 4,7 maturiral na Kantovi gimnaziji v Neustadtu.
Žal so mi odkrili očesno hibo, ki je moj vid zelo omejila.
Kljub temu sem maturiral na normalni šoli.
Vem, da pripravništvo ne bo lahko, a se bom zelo potrudil.
Žal vas moramo zavrniti.
Izmed številnih kandidatov smo izbrali druge.
Ker invalidov ne moreš kar tako odpustiti, jih pač ne zaposliš.
Hotel s petimi zvezdicami. Bodite realistični.
Z vašo hibo boste lahko delali kot telefonist ali maser.
Svetujem vam, da nehate sanjati.
Naj si nakopljem še hibo sanj?
Hočeš v hotel s petimi zvezdicami v Münchnu in to zamolčati? –Ja.
Hočem živeti. Nočem, da mi govorijo, česa ne smem.
Večkrat nagrajeni zasebni hotel Bayerischer Hof iz l. 1841
je s 340 sobami in 65 apartmaji …
Pogled v oči je najpomembnejši.
In ne pozabi govoriti z mano. –Prav.
G. Kahawatte, pri nas bi torej radi opravili pripravništvo?
To si želim, ja. Zato sem se prijavil k vam.
Pregloboko. Za 15 % više in ujel boš oči.
Ja, perfektno. Še naprej me glej v oči.
Boste vljudni do vsakega gosta, ne glede na njegov odnos do vas?
Vsako njegovo željo bom prebral iz njegovega glasu.
Zelo dobro, dobrodošli pri nas. –Hvala.
Moraš mi seči v roko.
Pa ti prvi ponudi roko, da ti drugi podajo svojo. Še enkrat.
Pa dobrodošli pri nas. Zgrabi me za roko, ne za prsi.
Oprosti.
Torej še enkrat: Vhod – vrtljiva vrata.
Nato greš naravnost. 20 korakov do prehoda.
Za 45 stopinj levo in še 10 korakov do kavčev.
Postanem in počakam, da pristopi kadrovnik.
Odlično. Veliko sreče.
Ne glede na vse te imava radi.
Gospod Kahawatte? Sem Fried, vodja kadrovske.
Hvala za povabilo. –Spotoma vam razkažem hotel.
Ravno ste maturirali. Zakaj ste se odločili zoper študij?
Nisem se odločil zoper študij, temveč za pripravništvo pri vas.
Oprostite! Max Schroder. –Dogovorjena sva bila pred 1 uro.
Ja, vem, toda tovornjak je trčil v tramvaj. Ta je iztiril in obstal
v veži hiše. Morda ste slišali po radiu? –Jaz sem slišal.
Živjo. –Hvala.
Prav, pridružite se nama. Začeli bomo čisto zgoraj.
Ste se za delo v hotelu s petimi zvezdicami odločili po praksi?
Pravzaprav že pri štirinajstih. Oče je s Šrilanke.
Poleti smo obiskovali njegovega brata, ki dela v velikem hotelu.
Kaj vas je pri 14-ih tako očaralo? –Odrasel sem v majhnem Neustadtu.
V hotelu sem imel občutek, da se tam srečuje ves svet.
Različni jeziki, kulture, vere, oblačilni slogi …
In vsi so bili spoštljivi ter vljudni drug do drugega.
Tako kot naj bi bilo povsod po svetu.
Sem, gospod Kahawatte.
Si v redu? –Hvala.
To je eden naših apartmajev.
Tudi pospravljanje bo del pripravništva.
Če vas bomo sprejeli, gospod Schröder.
Si jo videl? Huda je, ne?
V kuhinji se boste naučili osnov visoke gastronomije.
Dvakrat kurja obara, telečji zrezek in kraljevi medaljon.
In? Ja? Ne? Piš me v rit? –Hudo, ne?
Ste si že vedno želeli delati v Bayerischer Hofu? –Vedno.
Že pri 14-ih, kot g. Kahawatte? –Seveda.
To je šef kuhinje, g. Krohn. –Živjo.
Preden je prišel k nam, je dolgo delal na križarki.
Zato kuhinjo vodi s trdo roko. Na koncu pa še restavracija.
Imamo 15 miz, ki so skoraj vsak večer razprodane.
G. Kleinschmidt vodi restavracijo in bar.
Že tretjič sem vas opozoril. Pripravništvo lahko opravite
v mladinskem domu. Tu vas nočem več videti.
Vzame si čas za pripravnike.
Utegnete za trenutek? Glede današnjega večera.
Počakajte tu. Nadaljevali bomo z vami, g. Schröder.
Ne vem, kaj, toda nekaj ni v redu s tabo.
Rekel si, da si od nekdaj želiš delati v tem hotelu.
Zlagal si se. Če bi res sanjal o tem,
ne bi bil v včerajšnjih smrdljivih oblačilih.
In ne bi vso noč pil. Imaš zadah kljub 20 bombonom.
Drek. –In tudi s punco ne bi šel domov. Zato si zamudil.
Kako pa to … –Dišava.
Razen če ti je všeč Little Princess Vere Wang.
Si indijski Rainman ali kaj? –Zadostuje navaden nos.
Morda g. Fried tega ni opazil. Toda če je, bo hotel vedeti,
zakaj prav ta hotel, o katerem sanjaš že od nekdaj.
Jebenti.
Zgradili so ga l. 1841. Po dveh letih je bil tako imeniten,
da ga je dvakrat mesečno obiskal tudi kralj,
saj v njegovi rezidenci ni bilo kopalne kadi.
Po dobičku je eden najuspešnejših nemških hotelov v združenju
The Leading Hotels of the World. –Kje smo ostali? Aja, vaše sanje.
Kaj bo čez 10 let pisalo na vaši posetnici? –Direktor hotela.
Zakaj naša hiša? Ste tu samo zato, ker vas je poslal oče?
Ni povezano z očetom. Zanima me le Bayerischer Hof.
Po dobičku najuspešnejši nemški hotel v združenju
The Leading Hotels of the World. Celo kralj se pride sem dvakrat
na mesec kopat. Se je prišel kopat.
Stopite z mano.
G. Schröder, počakajte, prosim.
Sedite, gospod Kahawatte.
Všeč mi je, kar ste povedali o hotelu na Šrilanki.
Nenavaden odgovor. To si želite z vsem srcem, ne?
Ja! –Zdite se mi pošteni. Primerni ste za našo hišo.
Kaj pa je? Gospod Kahawatte?
Nič. –Potem vas z veseljem pozdravljam v naši ekipi.
Hvala.
Gospod Schröder, sedite.
Sprejeli so me. –Kaj? –Mislili so, da vidim.
Skromen razgled. Bodi vesel, da ne vidiš.
Še 28 korakov do semaforja. Pri njem zaviješ levo.
Nato naravnost do postajališča. Sedeš lahko v vsak tramvaj.
Vsi ustavijo na peti postaji pred Bayerischer Hofom.
Torej …
To je zadnja ulica pred vhodom.
Stopnica.
Približno 30 ljudi je.
Od tu se znajdi sam. –Ja.
Zmogel boš.
Veliko sreče. –Hvala.
Hej, Sali, zdaj gre zares. Nikoli več se ne bom naspal.
Smo vsi? Potem pa za mano.
Gremo.
Dragi pripravniki, izmed skoraj 300 prijavljenih smo izbrali vas,
ker menimo, da imate talent za ta poklic.
Zdaj morate iz tega kaj narediti. Predstavljate Bayerischer Hof,
njegovo tradicijo, sloves in odnos do gostov,
ki so pri nas v središču. Zavedajte se te odgovornosti.
Vsi seveda ne boste vsega opravljali takoj.
Razdelili vas bomo v skupine. Gospa Riedinger.
Hannah Kummerle, Saliya Kahawatte,
Tim Wasmuth, Irina Saizew–Muller,
Jala Asgari in Max Schröder.
Začeli boste pri meni. Prosim, stopite z mano.
Pokazala vam bom, kako se zloži vogal.
Tega, g. Schröder, nočem več videti.
Če koga zalotim sedeti, bova imela resno težavo.
Dobro opazujte. Tega se v šoli ne boste naučili.
Tako. Na koncu stopite korak nazaj
in opazujte sobo z očmi gosta. Sprva je videti težko,
a v nekaj tednih boste sobo pospravili v manj kot eni uri.
Pa poskusimo. Vsak bo dobil svojo sobo.
In ker je to vaš prvi dan, imate dve uri časa. Za mano, prosim.
Saj to ni res.
Sem vedel, da je s tabo nekaj narobe!
Kaj ti je? –Zakaj?
Stari, videl sem povečevalno steklo. –Odstop mrežnice.
Vidim samo 5 % tega, kar vidiš ti. Skoraj nič.
Jim tega nisi povedal? –Bi me ti sprejel, če bi?
Ne. –No, vidiš. Prosim, ne povej nikomur.
Moram povedati ge. Riedinger. Ne morem prikrivati prevare.
Stari, vem, da ne zmoreš … Moral bi se videti!
Seveda ne bom povedal. Nisem rit. Pomagal ti bom pri ogledalu.
Potrebuješ sveže brisače.
Ne teh minikrpic. In veliko čistila za steklo.
Obilno naneseš … Tako, prva brisača.
Z njo osušiš.
Z drugo loščiš.
Ko je ogledalo čisto, vržeš brisače v jašek.
Pazi le, da te ne ujamejo. –Se pa spoznaš.
Oče je iz iste panoge. Ima nekaj restavracij.
Si zato na pripravništvu? –Ravno nasprotno.
Dvakrat sem padel na maturi. Stari je zaprl pipico.
To je kompromis. –Jaz hočem, a ne morem, ti zmoreš, a nočeš.
Slepec in gluhec igrata. Slepec vpraša: Plešejo?
Gluhec pa vpraša: Igrava že?
Desno so mladinski apartmaji, nadstropje više pa za seniorje.
Levo. Osem korakov in nato šest stopnic.
1, 2, 3, 4, 5, 6.
Oprosti, sedem stopnic.
Očitno nimajo sesalca. Pozdravljeni. –Dober dan.
Pa pravijo, da je Nemčija sodobna država.
Poznati morate še pribor … –Si lahko vse to zapomniš?
… znati razvrščati kozarce …
Pripeljal sem zajtrk! –Kar k oknu, prosim.
Z veseljem.
Dobro jutro. –Dobro jutro, želim.
Povejte, če boste še kaj potrebovali. Pa lep dan.
Vse!
Izstopam.
Imaš fanta? –Kar poglej, prosim.
Pokaži.
Jebenti, kako vedno veš, da blefiram?
Sobar.
Halo? Sobar!
Halo? –O, sobar je prišel.
Zelo mi je žal. –Sali! –Max?
Vstopi, prostora je veliko.
Sobarica!
Saliya?
Saj gre. Apartma v 110 minutah?
Ni slabo za pripravnika. Pri vas sem bila v dvomih,
toda zelo ste napredovali, Saliva. Čestitam. –Hvala.
Navedek Stevieja Wonderja: "Raje slep kot temnopolt".
Ni dober?
Nekdo te opazuje. –Kdo? –Pomivalec.
Pohiti! –Max, pripelji voziček umazane posode.
Dobro počisti, drugače bomo vsi nasrkali.
Imaš težave z očmi?
Povej, če ti lahko pomagam.
Hvala.
Od kod si? –Iz Afganistana. –Kaj te je pripeljalo sem?
Pobegnil sem iz Kabula. Delal sem v bolnišnici.
Prej kirurg, zdaj pomivalec. –Hamid, nehaj klepetati!
Nazaj pomivat! –Samo da sem v Nemčiji in imam zavarovanje.
Pohitite!
In? –Kirurg iz Kabula. Ve in mi hoče pomagati.
Kawasaki, odnesi smeti! In ne zaspi!
Poznaš samo njen glas? –Ja.
Toda veš, da je ženska tvojega življenja? –Ja.
In če je zelo grda? –Me ne zanima.
Seveda, saj je ne vidiš. –S takim glasom že ni grda.
Pazi, luža! Še ena, še ena!
Sledi zmenek na slepo? –Stari, res si hudoben.
Tri stopnice. –Bernd Kögel?
Kličem iz kadrovske. Imam veselo novico.
Res? Jaz? Seveda pridem. Takoj.
Hej, Kahawatte, nadomeščaj me.
Prišla bo pošiljka z biokmetije. V kadrovsko moram.
Takoj se vrnem. –Brez skrbi.
Dobro jutro. Kje je Bernd? –V kadrovski. Nadomeščam ga.
Prav. Bova začela? –Ja. Hvala.
Jaz sem Sali. –Jaz pa Laura.
Si nov? –Začel sem pripravništvo.
Torej še čisto zelen. –Nenavadno ime. –Krajša oblika imena Saliya.
Singalsko za "pobožen" ali nekaj takšnega. –Si s Šrilanke?
Oče je. Jaz sem s podeželja. Iz Neustadta na Eischu.
Tudi lepo. –Ja, tudi lepo.
Pobožen torej? –Ja.
Ko najdem krivca, mu bom potrgal ušesa!
Paglavci! –Kaj pa je? –Delavec meseca!
Osebno naj bi prevzel potrdilo. Pa kaj še!
Jaz trap sem pa nasedel. Bom jaz. Hvala, Kahawatte.
Fried me je gledal, kot da sem znorel.
Sali! –Nazaj moram. Adijo, me je veselilo.
Enako.
Adijo.
Sali, kje si bil? Že 10 minut bi moral rezati mortadelo.
Stroj poznaš. Tu prižgeš, tu pa naravnaš debelino.
Tu je mortadela. Preprosto. Z rezinami hočem brati časopis.
Pa ne tako.
Kako globoko je? –Ni hudo.
Hamid, povoj! –Ja!
Povoje, povoj!
Kdaj si bil nazadnje cepljen proti tetanusu? –Ne vem.
Najprej ustaviva krvavitev.
Sali, po službi se hočem pogovoriti s tabo. Jasno?
Lep večer. –Enako.
Sali, prosim, pridi k meni.
Tako. Kaj je narobe s tabo?
Imaš dve možnosti. Povej, kaj ti je ali pa ne prihajaj več.
Imam težave z mrežnico. Slabo vidim. –Kako slabo?
5 % tega, kar vidite vi, pa še to zamegljeno.
Zakaj si to zamolčal? –Ker me ne bi sprejeli.
Žal ne morem odgovarjati za takšne nesreče v kuhinji.
Rezalnik bova razstavila. Pojasnil ti bom vsak del.
Nato ga boš sestavil in spoznal. Prav?
Hvala. –Pridi.
Najprej primeš kabel in ga iztakneš. Tukaj ob strani je.
Iztakni ga. Nikoli ne segaj sem. Roka je vedno na zunanji strani.
Rezilo. Vedno navzven. Odvij drsnik. Snemi ga …
Sali, dovolj bo.
In? –Ljubka je. A ne le to.
Naprej. –Vitka, ima oblikovane roke.
Najbrž zaradi molže na biokmetiji. –Naprej.
Ni previsoka. Svetli lasje. Čop. –Popolno.
Veliko se smehlja in … Ima fanta. –Kaj? –Oprosti.
Si prepričan? –Sem. Še vedno se mečkata.
Pridi, poplakniva to.
V življenju imamo vsi več velikih ljubezni. Je tako?
Verjetno res. –Čim prej moraš preiti k drugi.
Je tako preprosto? –Je.
Morda je ena tistih dveh, ki pogledujeta k nama.
Ja, ja. –Prisežem. Rahlo desno.
Ravno sem sklenila, da bom še nocoj položila Indijca na šank.
Ena bi rada položila Indijca. –Sem vedel. Popolno!
Nisem Indijec, žalujem in ponesrečen glas ima.
Ugovor zavrnjen.
Prihaja. Zelena koktajl obleka. Rdeči lasje. –Raje bi svetle.
Slep si. Boš zdaj še izbiral? –Živ živ, sem Max, to je Sali.
Živjo, jaz sem Tina.
Počni z mano, kar hočeš.
Kaj pa je? –Nič, super je.
O, bog. O, bog …
O, bog.
Čakamo, gospod Schröder. Najprej osnovne arome.
Jagode? –No, gospod Schröder, jagodno aromo ima vsako vino.
Bi šlo natančneje?
Jagode. –Drži. Kaj še?
Čakamo.
Vijolice? –Ni slabo, g. Schröder. Prosim.
Koliko še za pokrovače? Koliko za jagnječje krače?
Tri minute, šef. –Sali, to mora ven.
Mešana zelenjava. Koliko še za polento? –Skoraj je nared!
Max, losos mora v pečico!
Jan ti bo pokazal, kako se ga napolni.
Preveri, ali je očistil luske. Nemarnež.
Tim, Jala, Hanna. Irina, dobro!
Sledi recepcija, kajne? –Ja.
Jaz bom ostal pri pomivalnem koritu. –Veliko sreče. –Hvala.
Hvala za vse.
Vaš ključ. –Oh, 641, ne 642.
Si ji spet dal svoj ključ? –Oprostite mojemu prijatelju.
Obožuje lepe ženske. –Hvala. Adijo.
Lep dan želim. –Hvala.
Hej, Sali! Kleinschmidt.
Pustite to, Hubert.
Pridite. –Kleinschmidt je šel.
Se je sin vpisal na fakulteto? –Ste si zapomnili?
Vpisal se je. –Recite, da mu čestitam.
Bova. –Soba 291. Lep oddih. –Hvala.
Greba! –Točno tako.
Štiri mize na vsaki strani. Druga od druge oddaljene tri korake.
Bar je 11 korakov dolg in širok 3 korake. –11 korakov.
To je vaša zadnja postaja, ki pa bo tudi najtežja.
Dober hotel odlikuje strežba. Začnete, preden pride prvi,
in ostanete, ko odide zadnji gost.
Vedno boste na voljo. Tiho, nevpadljivo in z nasmehom.
Če bo nasmeh iskren, bo gost vedel, da imate svoj poklic radi.
Ne bom dopuščal površnosti, netočnosti, lenobe, česarkoli,
kar bi škodovalo ugledu hotela.
Gospodje, prinesite pijačo, gospe jo razvrstite.
Lepo, lepo, lepo.
Sali, mi lahko pomagaš? –Spet uradniki?
Spet sem dobil pismo. –Selam alejkum! –Bogdaj.
Spoštovani g. Hamid Mousafa. Pri pregledu vaše pritožbe
zaradi menjave trenutnega delovnega razmerja …
Laura je pomahala. Ker ji nisi pomahal nazaj, sem to storil jaz.
Odšla je. –Kam pa?
Ven je šla. –Takoj se vrnem.
Jebenti!
Laura?
Hamid je rekel, da si pomahala. Nisem videl. Oprosti. –V redu.
Kaj počneta s Hamidom? –Berem mu uradno pismo.
Zdravnik je in bi rad delal kot reševalec.
Delati sme le kot pomivalec. Zapleteno. Kako si ti?
V redu. Ti? –Dobro. –Kako ti gre z Irino?
Saj sta par, ali ne? –Ne, nikakor ne.
Sporazumno nisva par. Pa ti? Kako ti gre s kolegom?
Razšla sva se. Ne sporazumno.
Žal mi je. –Nikar. Bil je rit.
Morda prehitevam, a bi šla z mano kaj pojest?
Zakaj pa to?
Ne, šalim se.
Jutri zvečer. Boš ti izbral restavracijo?
Jutri ne morem. V soboto? –Prav. Lepo. Se vidiva.
Kozarec previdno napolnimo s kockami ledu.
Vzamemo manjšo merico in dolijemo po 1,5 cl vodke,
belega ruma, tekile in gina.
Dodamo 2 cl cointreauja in brizg limone v ledeno hladni mešalnik.
Pokrijemo in pretresemo z nekaj odločnimi gibi.
Vzamemo cedilo in precedimo. K preostanku dolijemo kolo,
odrežemo lupino limone, en brizg in ožamemo.
Dve dekorativni rezini limone, slamica, žlica,
potem pa gostu postrežemo Long Island Iced Tea.
Skozi blagajno povlečemo kartico, izberemo mizo …
Številke so na seznamu. Natisnemo račun in ga priložimo.
Vprašanja?
Tako. Restavracija mojega tastarega. Mirno se razglej.
8962, campari soda.
Classic mojito.
Cuba libre … –Koliko centilitrov?
4 cl belega ruma. –Kubanskega ruma.
12 cl kole in dve limeti.
1, 2, 3, 4. –Stop! Preveč.
Še enkrat. –Prav.
Skoraj.
Ne bi vzela raje vode? –Voda ima drugačno gostoto.
Še enkrat.
Prav, 21, 22, 23. –Odlično.
Ponovi še enkrat.
Dobro.
Zelo dobro.
Fantastično.
Ponosen sem nate. Na to …
Lauro bom pripeljal sem.
Jedilnik in vinska karta. Lahko se ju naučiš na pamet.
Hvala. –Jo boš pobral? –Prezapleteno in tvegano.
Vprašal jo bom, ali se dobiva tu. –Ji ne bi povedal resnice?
Na prvem zmenku nočem govoriti samo o svoji slepoti.
Potem lahko pozabim na drugo. –In kdaj ji boš povedal?
Ne vem, na prvem zmenku ne.
Ne glej me tako skeptično. –Ne gledam te skeptično.
Gledam dekle na ulici. –Ni res. –Pač.
Naroči njoke s paradižnikovo omako. Lahko jih ješ slepo.
Kar dobro za prvič, Schröder. Dobro ste natočili.
Na žgane pijače se spoznam. –Tako ste tudi videti zjutraj.
Pivo ni žgana pijača. Tanjše.
Long Island Iced Tea.
Uživajte.
Ni slabo, Kahawatte. Nikar se ne prevzemite.
Tudi slepa kura zrno najde.
Živjo. –Živjo.
Že dolgo čakaš? –Ravnokar sem prišel.
Lepo je tu.
Lahko kaj priporočiš? –Rižote so super.
Druga stran, predjedi. –Prav.
V redu, to bom.
Rižota z zelenimi beluši. –Hvala lepa.
In njoki. –Hvala. –Naj vama tekne.
Dober tek. –Enako.
Kako dolgo že delaš na kmetiji? –3 leta. Prej sem živela v mestu.
Ti je všeč. Sta šefa prijazna? –Celo zelo. Moja starša sta.
Imata tvoja starša kmetijo? –Ja, tam sem odraščala.
Si se vrnila? –Nisem sanjala o tem, da bom spet pri starših,
a sem mama in rada živim. To je bila najboljša izbira.
Imaš otroka? –Oskarja. Star je pet let.
To sta rekla tudi starša, ko sta izvedela.
Ga zdaj pazita? –Ja. Prej se mi je to zdelo klišejsko,
vendar res izbiraš zmenke.
Zamisel sicer ni nova, vendar vem,
kje je najboljše meso, najboljša zelenjava …
Mora biti nekaj posebnega. –Singalska kuhinja.
Ja, to pa res poznam. –Jaz jo poznam.
Zelo dobro.
V nedeljo grem z Oskarjem na Isar. Bi šel z nama?
Ni treba, če nočeš. –Seveda hočem.
Se vidiva v nedeljo. –V nedeljo.
Adijo. –Adijo.
Ste se že odločili? –Ja. Tega, prosim.
Takoj. –To je arogantna žaba.
Samo trenutek, prosim. Jameson. Goldreserve.
Kako je šlo z Lauro? –Super.
Si ji povedal? –Ne.
Kje sva ostala? Pri arogantni žabi.
Istoimenska dvoživka je žal zelo ogrožena,
blizu vinograda pa uspeva, se razmnožuje in naskakuje.
Potem pa bi kozarec tega žabjega vina. –Z veseljem.
Gin tonik, prosim. –Gospod natakar?
Plačala bi. –Takoj bom pri vas.
Spat grem. –Lahko noč.
In? Ste končali? –Ja.
Umaknite se.
Pomijte in zloščite vse kozarce še enkrat.
Če bodo še vedno polni vodnih madežev,
boste ponovili. Ste razumeli, Kahawatte?
Ja. –Dobro.
In? Ste končali? –Skoraj.
Ostali boste, dokler ne boste znali zloščiti kozarca. Še enkrat!
Dajte mi ga.
Ne, spet ne, Kahawatte. Še enkrat.
Ne, vi mi povejte, ali je čist.
Je kozarec čist ali ne?
Menda mi znate povedati, ali je kozarec čist ali ne.
Ne vem. –Kaj? –Ne vem. Utrujen sem. Ne morem več.
Nadaljevali boste, dokler ne boste vedeli.
Vse še enkrat. Pomijte in zloščite.
Še nekaj, Kahawatte. Ta vaš ton …
Se tudi pred gosti ne obvladujete?
To je prvi opomin. Pri tretjem boste leteli.
Tu je lepo, kajne? –Zelo lepo.
Sali? Pridi igrat nogomet. –Lahko? –Ja, seveda.
Tam je gol. –Tam? Prav.
Tam, kjer sta palici. –Kjer sta palici.
Pa dajva.
Vzel si bom odmor, prav?
Oskar ima veliko energije.
Laura?
Kaj pa delaš? –Oprosti. Mislil sem, da spiš.
To počneš s spečimi ženskami? –Ne, jaz … –Pridi igrat, Sali!
Tvoj sin me kliče.
Bom, srček.
Oskar te hoče nekaj vprašati.
Živjo, Oskar. Kaj pa je? –Si Nezemljan?
Zakaj si pomislil na to? –Ker na vašem planetu ni nogometa.
Nikar ne skrbi, nisem Nezemljan.
Prav. A če si, obljubi, da ne boš požrl naju z mamo.
Celo pazil bom, da vaju ne požre kdo drug.
Prav. Potem bom pa zaspal.
Prava dva sta se našla.
Bova še kaj spila? –Z veseljem.
Kaj pa Oskarjev oče? –Nimava več stikov.
Najprej je bil ves zagret, ko pa se je rodil Oskar,
je hotel živeti po starem.
Preselil se je v Berlin in se ne oglaša. –Hudo.
Brez njega je preprosteje. In ni se mi treba jeziti zaradi laži.
Kaj je? Kaj pa je?
Vse je v redu. Lahko noč. –Lahko noč.
Srečno pot domov.
Zdaj pa glavna jed. Tudi tu je osnovno pravilo,
da nikoli ne segate prek krožnika gosta.
Ves čas ohranite držo.
Vaš prvi dan v restavraciji, vi pa zamudite.
Zelo mi je žal. Nisem slišal budilke.
To je vaš drugi opomin. Tokrat ga dobite tudi pisno.
Ste korak pred rdečo črto. Kaj je to?
Kaj je z vašo kravato, Kahawatte?
Vas bomo klicali Kravata? Bi bilo to preprosteje?
Samo za vas. –Kaj ste rekli?
Tako je laže za vas. –Upam, da nimate težav z iskrenim odporom.
To poznam od doma. –Saj naj bi se počutili kot doma.
Zdaj pa naslednja točka. Pogrinjanje mize.
Odnesel je ves nakit in vse dragocenosti.
In izpraznil je račune.
Prejšnji teden se je na Šrilanki poročil z drugo žensko.
Nanjo je prepisal svoje življenjsko zavarovanje.
Tam mu je uspelo izničiti zakon z mano.
Mama potrebuje službo, da odplača posojilo za hišo.
Ne bo preprosto. –Očka ni hotel, da bi delala. –Vem.
Lahko kako pomagam? –Dokončaj pripravništvo,
da bom imela eno skrb manj. Oprostita.
Mami lahko nakažem 200 evrov od pripravniške plače.
In našel bom še eno službo. Tudi Hamid dela v pekarni.
Kako pa? Že zdaj si povsem zaseden.
Uspelo mi bo. Samo da mama najde službo.
A ne povej ji tega. Prav?
Narobe.
S to hitrostjo ne boste opravili izpita.
Oskar, ne previsoko. Prav? –Glej, kako visoko sem.
Ste že izbrali? –Ja.
Sali, ujemi me! –Oskar, ne. Ne znam loviti. Prosim, ne.
Ena … –Ne. –Dve … –Nikar!
Tri! –Ne!
Kul! Še enkrat.
Hišico iz kart, ki si jo mukoma zgradil, boš podrl s svojo ritjo.
Jebenti!
Sali! Najlepša hvala. Moram nadomestiti očeta.
Za največ eno uro. –Seveda.
Oskarju je najbolj všeč, če se ti igraš z njim.
Kje pa je? –Tam, v peskovniku.
Sestavlja vajin NLP. Adijo, pohitela bom.
Adijo, Oskar.
Živjo, Nezemljan!
Tako.
Kaj je pa to?
Max, kaj je? –Kleinschmidt bo čez eno minuto tu.
Če te ne bo, boš letel. –Jebenti!
Danes sem zamočil. Pazim na Oskarja.
Prišel bom čim prej. Laura bo kmalu prišla. –Se vidiva.
Drek.
Laura, v hotelu je poroka. Pozabil sem, da strežem.
Moral bi že biti tam. Boš kmalu prišla?
Super. Se vidiva. Adijo.
Oskar?
Oskar, če je to igra, se moraš takoj nehati igrati!
Oskar!
Hej, to ni zabavno! –Zakaj tako kriči?
Oskar?
Oskar!
Sali, kaj pa je? –Izgubil sem Oskarja.
Samo telefoniral sem. –Kaj? –Oskarja ni.
Kako dolgo? –Nekaj minut. Ravno je bil še tu. –Oskar!
Oskar! Sali, išči ga!
Oskar! Kaj pa je? –Ne morem ga iskati, ne vidim!
Oskar!
Ste videli petletnika z modro čepico?
Oskar.
Ne smeš kar tako oditi. Vedno moraš povedati.
Kako ne vidiš?
Imam očesno hibo. Vidim le 5 % tega, kar vidiš ti.
Paziš na mojega otroka in mi tega ne poveš?
Kleinschmidt je ravno prišel. Če se ne prikažeš, si oplel.
Čez pet minut pridem.
Na igrišču ne telefoniramo. –Ne bo se več ponovilo.
Imaš mizo 3. 25 korakov rahlo desno.
Kleinschmidt ni opazil.
Si v redu? –Ja. –Nazaj moram.
Sali, šampanjec za mizo 3. Čakajo te.
Pusti, da se ne porežeš.
Sali? Nima smisla. Nisi pri sebi. –Če odidem, me bo odpustil.
Stari, zadet si. Tako ne moreš delati!
Pusti me. –Sali, tvoj prijatelj sem, ti pa postajaš idiot.
Če se boš vrnil, ti ne bom mogel več pomagati.
Pa se znajdi sam!
Kreten! Kaj počnete? Ste slepi? –Ja, prekleto, slep sem! –Kaj?
Ves ta čas niste opazili. –Izginite, takoj! Ven!
Sali, pusti mamila. Oči imaš že uničene. Si boš uničil še glavo?
Hamid, brigaj se zase!
Dovolj je bilo!
Pazi!
Ste v redu? Kako vam je ime? Halo, me slišite? Me vidite?
Stari, dve minuti te ne morem pustiti samega.
Žal mi je za moje vedenje. Bil sem rit. –Ja, bil si rit.
Ker si mi zamolčal, da imaš tako neizmerno lepo sestro.
Varovalni nagon.
Vrni se v Neustadt. Mama bi bila zelo vesela.
Našla je novo službo. Lahko obdržimo hišo.
Ne morem kljubovati svoji hibi. Ne gre. Zdaj to vem.
Če me nočejo v hotelu, moram nekam, kjer me bodo sprejeli.
Toda tu, v Münchnu.
30–40 % naših delavcev je slepih ali slabovidnih.
Smo največje integracijsko podjetje v Münchnu.
Imamo posebna šolanja in izobraževalne programe.
Ponudili bi jih tudi vam.
In? –Tega ne morem početi.
Res bi me začudilo. Se boš izučil za maserja?
Obstaja pa nekaj, kar sem že dolgo hotel početi s tabo.
Mislim, da je zdaj pravi čas za to.
Ni šans, jebenti! –Čisto položno je.
Sicer pa znaš padati.
Zdaj pa desno, desno …
Desno, desno …
Drži se me!
Zaviraj, zaviraj, zaviraj!
Drži se levo, drži se levo …
Dolgo naravnost. Levo, levo, levo!
Jebenti! Ovira, ovira! –Kakšna? –Zaviraj!
Vse je v redu.
Ni on kriv. Slep je kot krt!
Greva naprej!
Zaviraj! Ustavi!
Kdaj so zaključni izpiti?
Kaj delate tukaj? –Rad bi se opravičil.
Vam, g. Kleinschmidt, in vam, g. Fried. In tudi drugim, zato,
da sem ves čas pripravništva lagal. Res mi je žal.
In da sem paru uničil poroko … –Je res neodpustljivo.
Kaj hočete, Kahawatte? –Dovolite mi opravljati izpit.
Preden sem se prijavil k vam, so mi govorili: Bodi razumen,
nehaj sanjati in pozabi na uk. Morda me je moja laž celo
pripeljala dlje, kot bi me resnica.
Nisem hotel odnehati. Odslej bom to, kar sem.
Tip, ki je brez pomoči prijateljev oplel, ker pač za en drek vidi.
Sanjam pa se ne bom odrekel.
Dovolite, da vam dokažem, da zmorem.
Prosim, dajte mi priložnost.
Prosim, g. Kleinschmidt. Tako ali tako mislite,
da ga ne bom opravil, glede na to, kako pogrinjam mize.
Po mojem ne. Prepočasni ste. –Naj vam dokažem nasprotno.
Dajte, gospod Kleinschmidt, storite kaj za svojo karmo.
Dajte mu priložnost. –Naj opravlja izpite.
Prav, poskusite.
Hvala.
Povejte ocenjevalcem, naj me ocenjujejo kot druge.
Brez skrbi, saj vas bodo. Tudi jaz sem med njimi.
On je žlica, ona je vilice? –On je vedno zgoraj.
Zlomljen je!
Še enkrat? –Ja.
Samo mirno. Stop!
Daj, daj, daj!
Beli rum. –B-fifty-ten. Gin. Cointreau.
Tukaj je gin.
V skladu s 30. členom vam izdajamo priporočilo,
ki ga morate priložiti k prošnji za delo reševalca.
S potnim listom moraš na urad za tujce.
Prosim, podpišite …
Laura je spet prišla. Tokrat ni pomahala.
Takoj se vrnem. –Prihaja.
Slišala sem za tvoj nastop. Zdi se mi v redu.
Zdaj sem uradno slaboviden. Saj ni tako hudo.
Zdaj lahko zares berem, ni se mi treba pretvarjati.
Smeš opravljati izpit? –Jutri zjutraj začnemo.
Prepoznavanje pijač in kozarcev. –Držim ti pesti. –Hvala.
Naprej moram. –Morda je v Nemčiji drugače.
Jaz bi stekel za njo.
Laura! –Pazi, na desni!
Pogrešam te. –Dobro opravi.
Pogrešam te, tudi če tega nočeš slišati.
Prekleti odpis.
Vzemite si čas in pišite v miru.
Kozarec za konjak, kozarec za viski.
Kozarec za koktajl. Acapulco, 480 ml …
Kozarec za penino, kozarec za pivo, 0,2 l.
Kozarec za caipirinho. To pa je kozarec za martini.
Kaj je martini? –Pelinkovec. –Od kod izhaja ime?
Iz pelina, ki daje pijači grenek okus.
Poznate še kak pelinkovec? –Cinzano.
To je vaš zadnji izpit. Ko zaslišite gong, končajte.
Ocenili bomo, kar ste naredili. Veliko uspeha. Zdaj!
Kdo je že on? Žlica ali vilice?
Kje si raje med seksom? –Zgoraj. –Žlica tudi. –Hvala.
Samo še minutko. Manjkajo še kozarci za vodo. Pohitite!
Še 30 sekund!
Ničesar več se ne dotikajte!
Čisto v redu. Za mladinski dom.
Oglej si mojo umetnino.
Zdaj pa naslednja miza.
Si sam izdelal batik? –To so cvetni listi vrtnice, ti sova.
Gospod Kahawatte, bi stopili k svoji mizi?
Tako, gospod Kahawatte, zdaj pa k vam.
Vaša miza je katastrofa, o tem ni dvoma.
Če bi ocenjevali samo to, bi bilo premalo.
Ker pa ste se pri drugih izpitih odrezali dobro,
pri teoriji celo zelo dobro, smo se odločili,
da zaradi skupne ocene prejmete spričevalo.
Si imel srečo? –In malo talenta. –Vse najboljše. –Hvala.
Ne bi si mislil, da boste zdržali več kot en mesec.
Tudi jaz ne.
Iskrene čestitke. –Hvala lepa.
Pri vas me ni skrbelo, ker ste si to od srca želeli.
Čestitam. –Hvala.
Si slišal?
Hej, Max! –Hamid! –Sali, rad te imam! Hvala!
Neverjetno, kako težko mu je bilo. Ima sploh vozniško?
Nisem si mislil, da bom spoznal nekoga,
ki si ta poklic želi bolj kot jaz. Ne vem več,
ali nisem tega človeka spoznal že zdavnaj.
Hvala. –Imate izjemen občutek za vino.
Lahko začnete pri meni v restavraciji.
Z dodatnim izobraževanjem za someljeja.
To me izjemno veseli.
Žal vaše ponudbe ne morem sprejeti.
Z Maxom načrtujeva nekaj svojega.
Vedno znova me osupnete, Kahawatte.
Potem pa veliko sreče.
Res ste si jo zaslužili. –Hvala.
Na čem je pa ta?
Pregovor pravi: Kdor hoče hoditi hitro, mora hoditi sam.
Kdor pa hoče hoditi daleč, mora hoditi v dobri družbi.
Že od nekdaj sem za dolge proge.
Lahko pomagam?
Laura?
Oskarju sem skušala povedati, zakaj se ne videvava. Rekel je,
da je že sam lagal iz strahu, da ga ne bom več imela rada.
Kot kaže, potrebujeta še nekoga.
Pa še kako. –Dobro.
Mislim, da je to Salijev najlepši trenutek življenja.
Prinesla sem ti darilo od Oskarja in mene. –Kaj? –Žogo z zvončkom.
Za nogomet za slepe. Morda ga boš igral raje.
Pridi.
Pohodil te bom. –Imam dve očesi. Dovolj bosta za oba.
ZAHVALJUJEMO SE SALIYU KAHAWATTEJU
ZA NJEGOV NAVDIH IN NJEGOVO PODPORO
Prevod - RETAiL
TVRip - Toyan Priredil metalcamp
Tehnična obdelava DVD Rippers Slovenija