"Bună, tu ești julién, nu? Nu, eu sunt julién". La naiba!
— O, nu te-am văzut!
E atât de fals.
"Nu sunteţi...?" La dracu '!
- Julien? - Da. La dracu '!
Tu ești Julien, nu?
Și.Tu ești Ana, nu?
- Ce mai faci? - Bună. Încântat de cunoştinţă.
La fel şi eu.
Câți dintre noi vom fi? Nu am avut timp să verific aplicația.
Da, vom fi...
Sunt un dezastru.
Este prima mea călătorie și...
Noi trei, îmi pare rău. Am vrut să iau doar unul,
dar nu știam cum să blochez scaunele,
și suntem trei, adică tu, care facem patru.
- Dacă mă înţelegeţi. - Da, da.
- Te duci la cieza, nu? - Da.
Dacă nu vă deranjeaza. Este un simplu ocol.
Am să deschid ușa și o să te împing afară.
- Bine bine. - Este de asemenea...
Miguel? Julian.
Ana. Încântat de cunoştinţă.
Voiam să spun, se duce și el la cieza,
el vine, deci... Nicio problemă.
Cu puțin noroc , nu vom atinge prea mult trafic.
Da, sper că nu. Vom ajunge acolo mai devreme.
Nu cred că vom face.
Grozav. Suntem cu toții aici.
- Buna ziua. - Buna ziua.
- Miguel. - Ana.
-Elisa. - Ce mai faci? Eu sunt Julian.
Oamenii nu sunt de obicei atât de punctuali.
Nu a fost aceasta prima ta excursie?
În general, în viață mă refer, ca concept.
Pentru a nu primi recenzii proaste.
Mergem?
- Sa mergem. - Corect.
- Păi... - Să mergem, da.
Avem o ușoară problemă cu bagajele.
După cum îi spuneam Anei,
Am vrut să iau o singură persoană,
și suntem trei și am lucrurile mele...
- Mă duc, nu? - Da bine...
Acolo.
Atenție. Nu atinge asta. Îmi pare rău.
- Oh scuze. - Nu, e în regulă.
Am câteva obiecte sensibile. Nu te superi dacă îl „Tetris”?
- Nu deloc. - Știu cum merge. E al tau?
- Da. - Ce prostie, o ții.
- Iată-ne. - Și asta?
Te superi să-l iei cu tine? E mica.
O să merg în față, mi se face rău de mașină în spate.
Curele în spate, nu?
Este ciudată întâlnirea aici, acesta este un loc de croazieră.
Nu, este o arena de tauri.
Știi ce înseamnă „croazieră”?
Carpoolers ferește-te de cine călătorești
Bine...
Prima oprire, cieza, nu?
Foarte frumos, la atalaya.
Iar celălalt...? Chiar imi place...
cutia de prânz
Foarte frumos.
mama. Am plecat din Madrid, bine? Și totul e bine.
Îți voi trimite un alt audio mai târziu. Sarut mare.
Îmi pare rău. Mama mea preferă sunetul mesajelor.
- Ce-i asta? - Ce?
- Ce?
Ce?
Bine...
- Fata ta imi pare cunoscuta - Nu?
Fata ta imi pare cunoscuta
- Când fața cuiva imi aminteste de cineva... - Vorbește, zgomotul din față...
Îmi pare rău, fața ta imi pare cunoscuta, dar nu știu de unde.
- Ah. Nu. - Nu?
- Nu. - Nu?
Vezi?
Nu, Nu.
E ciudat că iti pare cunoscuta.
Fețele nu par cunoscute, dar spui „imi pare cunoscute”.
- Dacă mă înţelegeţi. - Poate din Murcia?
esti din Murcia?
Da. Sunt la Madrid de 8 ani, dar mă întorc foarte mult.
Murcia nu mi se pare cunoscut.
De unde ești?
Sunt un fel de mizerie...
Pentru că?
Mama mea e din galiția
iar tatăl meu este catalan, dar eu m-am născut în andaluzia.
- Sunt andaluz. - Corect.
Dar sunt un tip din Madrid, sunt aici de 20 de ani și ceva.
Poate vă cunoașteți din Madrid.
- Nu, nici Madridul. - Sigur. Ar fi o coincidență.
Poate este un sentiment de...
- Nu eu. Chiar nu. - Nu?
Am o față foarte obișnuită.
Într-adevăr? Asa crezi?
Înțeleg asta foarte mult, că arăt ca niște oameni.
- Cine, de exemplu? - Oameni, oameni.
Dar cine?
Se spune că semăn foarte mult cu...
Portarul ăla... nu unul adevărat, din serialul acela...
El joacă rolul unui portar în serialul acela despre vecini...
La dracu '! Corect! Poate de aceea sună cunoscut.
- Nu stiu la cine te referi. - Da, tipul acela, el este...
- Cam ciudat. - Hei!
- Cum îl cheamă? Stai... - Știu la cine te referi.
Seamănă cu el.
Nu știu. Nu știu.
Îmi spun asta foarte multi, că arăt ca nenorocitul ăla.
Ei mai spun ca arat ca tipul din „fălci”.
Ei îmi spun asta.
Și tipul ăla...
Care a facut filmul ala...
Cu barbă... Robin... Robin Williams.
Și Bardem în filmul ăla cu Oscarul, părul...
Nu?
- Mai imi spun si de Leonardo DiCaprio. - Asta nu văd.
- Acum? - Acum.
Poate că nu este o asemănare... Fața ta doar pare cunoscuta.
Mi se spune asta des.
Îmi pare rău.
Când eram tânăr.
Porc: Chiar te porți de parcă nu mă cunoști?
Ana: După toate, parcă nu o fac.
Voi doi sunteți din Cieza, nu?
Albacete.
Părinții mei sunt de acolo, dar eu am locuit întotdeauna în orașul Harvard.
orașul Harvard...
La ce universitate esti tu?
Eu?
Da de unde ești?
Elche, dar părinții mei au o casă de vară în sat.
Cieza nu poate fi foarte mare.
Nu.
Bine...
Opt ani la Madrid?
Exact, da, opt.
Opta.
Te duci mult să-ți vezi familia în Murcia?
Mama mea, suntem foarte aproape.
Cum se face?
Am crescut singur cu ea și...
Si bine...
- Grozav. - Da.
- Cum e? - Mama mea?
Bine, grozav.
Sunt asa de bucuros.
Salută din partea mea.
Și tu vizitezi familia?
- Eh? - Pe mine?
- Da. - Da... familie...
Veri, sau...?
Da, veri, mătuși și unchi...
Și murcia. Și...
Corect.
- Oh scuze. - Nu, e bine.
De obicei nu-mi place să merg cu cei care încep pentru prima dată.
- Ce este acum? Ce? - Scuzați-mă? Eu nu...
Nu, îmi pare rău, era tipul din spate, care a pus...
Și-a aprins luminile. Ce păcat. Îmi pare rău.
Spuneam că nu-mi place prea mult să merg cu cei începători.
Am permisul de 20 de ani, nu-ți face griji.
Suntem de acord cu asta, primele ori nu sunt niciodată grozave.
Zilele astea nu am încredere în nimic fără recenzii.
Ar trebui să inventeze recenzii pentru cupluri.
Ar fi al naibii de grozav, așa că următoarea persoană știe la ce să se aștepte.
Sigur, dar nimeni nu i-ar oferi fostului o recenzie bună.
De ce nu? Cunosc o mulțime de oameni care se înțeleg de minune cu foștii lor.
Fată, trebuie să fi avut ghinion,
pentru că există unul căruia i-aș da zero stele,
„dislike”, degetul mare în jos și tot răul care există.
Dar, în mod normal,
daca se termina e pentru ca mergea prost, nu?
Sunt de acord. Uneori lucrurile se termină pentru că asta e viața.
Nu e nevoie să fii atât de amar.
Oricum,
dacă nimeni nu călătorește cu cineva care nu are recenzii,
nu vor face niciodată o primă călătorie pentru a obține o recenzie de la cineva.
Este câinele care își mușcă coada. Dacă mă înţelegeţi.
Știu ce vrei să spui, Julian.
Numele tău este Julian, nu?
Și.
Îmi pare rău, sunt rău cu numele.
Fac o mulțime de verificări și această călătorie a fost foarte ieftină.
Da, ai ucis concurența cu acest preț, nu?
Am vrut să iau doar o singură persoană,
deci trei mă compensează mai mult decât aveam nevoie.
Ştii ce vreau să spun?
Dar stabiliți mai întâi prețul, apoi umpleți locurile, sau nu?
Nu.
- Da asa cred. - Da.
- Într-adevăr? Nu. - Da, da.
- O da. - Da da.
Cu această aplicație sunt cam neîndemânatic...
Nu, sigur, sigur.
Dacă n-ar fi fost târgul, aș fi renunțat la el.
Niște chestii ciudate s-au întâmplat în ultima vreme.
Ciudate? Precum ce?
N-ai auzit de fata care a avut o excursie groaznică cu trei tipi?
- Da. - O da.
Apoi firma a făcut excursii doar cu fete pentru că
au început să iasă o grămadă de cazuri nenorocite .
Da. In afara de asta,
fără comentarii nu știi dacă șoferul e rău,
- un kamikaze, dacă fumează... - Am înțeles
că acest lucru este important pentru tine, dar vorbeam despre...
- Noi, fetele, suntem în siguranță. - Nu am vrut să spun asta.
Sigur, dar, ca de obicei, nu ești cu adevărat conștient
de cât de speriate suntem.
- Sigur, bine. - Ei bine, e un drum lung de parcurs.
- Eu fac des excursiile astea. - Nu?
Eu fac foarte mult aceste excursii
și ți se întâmplă lucruri suprareale și oamenii îți vorbesc despre,
dar oamenii sunt în mod normal bine.
Cel puțin asta e impresia mea.
Suprarealist, Elisa?
O dată s-a întâmplat chestia asta, care a fost puțin...
- De o prostie. - Ce ți s-a întâmplat?
Da, într-una din călătoriile mele la Murcia,
Merg mereu la Murcia la aceeași oră vineri,
și eram cu un șofer, un bărbat în jur de 50 de ani,
sau cam așa, cred.
Din momentul în care m-a văzut,
se holba la mine tot timpul.
Natural.
Eram cu o altă fată, eram în față.
Tipul s-a purtat atât de ciudat cu mine.
Oricum, a fost profesor la Universitatea din Murcia.
Am cautat-o ​​pe net. Când am văzut că este adevărat, m-am relaxat.
- Sigur. - Știu că este o prejudecată.
Pozitiv, dar oricum o prejudecată.
te inteleg perfect.
Când ne-am oprit și am coborât din mașină,
bărbatul s-a uitat la mine și a spus: „Ascultă, am să-ți spun...
Eu văd oameni decedați".
- Ce zici?! - A spus asta lângă mine
- era o bătrână. - La naiba.
Da, dar stai, mai sunt.
Mi-a spus că bătrâna
era bunica mea paternă, sau așa credea el.
- Nu am întâlnit-o niciodată pe bunica paterna. - La dracu!
Sunt mai multe lucruri despre familie și i-am spus.
Apoi omul a spus asta
credea că bunica mea era cu mine tot timpul
pentru că voia să recupereze timpul pierdut.
Sunt un prost cu toate chestiile astea. Iti poti imagina?
M-am simțit ca o prostie în călătorie...
M-am așezat în spate, ca să fac loc doamnei sau orice altceva.
Era paranoia totală.
Da, în totalitate, nu?
Am ajuns acasă, l-am blocat și am pus zero stele. Niciodata.
Da, a condus bine, dar crede că este puștiul de la „al șaselea simț”.
Sunt niște ciudati în jur, wow.
Dar a fost cel mai ciudat moment. Restul au fost bine.
Ei bine, numărul de nehotărâți în ultima vreme
care se înscriu și nu merg... Nu ai avut asta?
- Nu. - Ei plătesc şi tot.
Am avut multe în ultima vreme. Și toate conturile noi.
O dată a fost acest ciudat
care s-a prezentat la locul întâlnirii...
Și apoi nu s-a urcat în mașină.
La naiba, desigur, tu ai fost! Știam că fața ta imi pare cunoscuta.
Din aceasta.
De la ce?
- Da, da, este el. - N-aş fi eu.
Da, sigur. Eram la Conde de Casal.
Eram în mașină. Șoferul și un alt tip erau afară.
Ai venit, ai spus ceva despre telefonul tău și nu ai intrat.
Esti tu.
- Da da. - Da!
Da, da. Asta e Incred... La conde...? Conde...?
- Conde de Casal. - Da.
Da, da, da, este posibil.
Ce vrei să spui cu „posibil”?
Doamne, da! Uimitor! Dar asta a fost cu multe secole în urmă.
- Nu, nu atât de mult. - Nu atât de mult. Nu, este doar...
Aveam de gând să plec, dar...
Nu am putut pana la urma si mi s-a terminat bateria.
M-am dus să-ți spun. Sunt un dezastru.
Un ciudat, spune ea.
Oh, scuză-mă.
A trebuit să mă grăbesc la acel loc de întâlnire
pentru că mă simțeam groaznic. Nu am putut merge, mi s-a terminat bateria
și m-am dus să-ți spun. Dacă mă înţelegeţi.
Dar nu a fost aceasta prima ta călătorie?
Ei bine, nu am apucat să reușesc, din punct de vedere tehnic.
- Tehnic, sigur. - Dar numele tău de utilizator este nou.
- Mi-am pierdut contul. - Ți-ai pierdut contul?
Am uitat parola. Știi, există...
- Unul pentru Facebook, pentru Instagram... - Folosește același pentru tot.
Sunt precaut, am câte unul pentru fiecare lucru.
E o nebunie, imaginează-ți...
- Poți recupera parola... - Nu a fost nicio cale.
Incredibil, naiba...
Am uitat complet de asta, într-adevăr.
Vă spun eu, cu acea aplicație sunt un nebun.
Și tu ai fost unde...?
În interiorul mașinii, ți-am spus.
Oh, în interiorul mașinii, sigur. De aceea nu-mi amintesc.
Băieți drăguți... Nu s-au supărat sau altceva.
Nu mi-au dat banii înapoi, dar nu s-au supărat.
Se mai spune că semăn cu Fernando Redondo.
- Și bateria telefonului? - Nu?
Cine se plimbă, mai ales într- o călătorie, fără încărcător?
Ai plecat de acasă dimineața știind că pleci într-o excursie,
și nu ai luat încărcător? Asta nu se adună.
Nu suntem obsedați de asta?
- Scuze. - Este in regula.
Asta cred eu. Brusc, acest grad al treilea.
- Dar este o coincidență. - Da.
Aplicația nu are multe călătorii Madrid-murcia. Spun.
Bine...!
Bănuiesc că este ușor să coincidă.
Oameni care fac mereu același lucru... Nu? Sau nu.
Porc: Aplicația a spus că vii și m-am entuziasmat.
Ana: Dacă aș fi știut, aș fi renunțat la asta.
Să punem niște muzică? Ce va place?
Imi place totul.
Aplicația spunea că poți alege
ce muzica iti place sau nu, dar ar trebui...
Sa iti spun si ce tip, nu?
Da poate.
Apropo de asta, am făcut odată aceste excursii în oraș
cu fata mea la acea vreme,
iar șoferul era normal.
- Nu a văzut oameni morți. - Nu.
- Asta e noroc. - Era un bătrân.
A spus că pentru a rămâne treaz, a trebuit să pună heavy metal.
Dar cu adevărat hardcore, țipete, toată afacerea.
Imaginați-vă, o călătorie de trei ore
uitându-se unul la altul în tăcere și tipul ăsta cântând.
Și vocile acelea din alta lume, doar imaginați-vă.
Asta spun eu.
„Îmi place muzica” bine, dar ar trebui să spună ce fel, nu?
Tot ceea ce?
Hei, să fii... pregătit, nu?
Ceva special pentru pasager, un „refuz” frumos...
Dar dacă ești atât de detaliat, asta seamănă mai mult cu „tindercar”.
Nu e o glumă, chestia aia cu „tindercar”.
Odată mergeam cu doi care stăteau aici în spate
și am observat că vorbeau entuziasmați ca...
Zburau scântei.
Deodată șoferul se uită la mine și îmi dă un cot.
Mă uit în oglinda retrovizoare și ei se giugiuleau. Adevărat!
Într-adevăr?
- Sălbatic! - Da.
- Uimitor! - Cred în săgeata lui Cupidon.
Poate că are sens să inventezi chestia asta cu „tindercar”.
O aplicație două în unu:
Pentru cei singuri să se întâlnească în timp ce călătoresc și să vadă ce se întâmplă.
- Sună groaznic. - Nu, sunt de acord. Există o afacere acolo.
Nu stii niciodata
unde va apărea dragostea.
Ar fi nasol să fii la o întâlnire nevăzută de patru ore
- cu un tip în care nu ești. - E adevărat, da.
Desigur.
Partea tare a tuturor acestor lucruri,
în afară de a călători mai ieftin,
cu cine călătorești, cunoști alte vieți,
alte moduri de a gândi.
Spune-mi compania pe care o ții și îți voi spune cine ești.
Ei bine, dacă nu vă pasă,
Voi pune un cântec grozav.
- Corect... - Ce faci?
Nimic. Stai așa. Cum merge asta?
- Vrei ceva ajutor? - Da, ia volanul.
- Roata. - Da, pentru o secundă.
- Nu, nu iau volanul. - Te rog, ai grijă la drum.
- E bine, Elisa, e bine. - Nu, ai grijă la drum, te rog.
- Ai permis? - Te rog grabeste-te. Da, am.
Intra!
- Nu e al naibii de amuzant. - Este bine. Am inteles.
Au fost două secunde. E bine, e bine.
- Iată-ne. - Ce este acel instrument?
Îmi plac foarte mult cd-urile.
Iar noile sisteme radio nu le au.
O să te sperii.
Uite, uite cum intră. Simte, simte.
A fost mai bine când ai spus
m-ai iubit si tu.
Acum totul a dispărut.
Cine este aceasta?
Sunt nenorociții de Brincos, nenorocitule!
Că ai nevoie de mine.
Acum totul a dispărut.
Iar tu, tu...
Nu mai ești la fel.
Nu-mi spune da.
nu stiu ce sa cred...
Porc: Îmi pare rău, chiar. Mi-ar plăcea să nu fiu fostul tău zero stele.
Era mai bine când credeam
ca m-ai inteles.
Acum văd că nu ai făcut-o.
Era mai bine când credeam
că nu m-ai mințit.
Acum văd că ai făcut-o.
Iar tu, tu...
Nu mai ești la fel.
Nu-mi spune da.
nu stiu ce sa cred...
Mă duc să iau niște benzină.
Puncte, pentru cadourile gratuite.
Sunt atât de aproape de un blender.
mama...
Ne-am oprit doar pentru benzină.
Călătoria este bine.
Stăm de vorbă. Îți voi trimite un alt audio mai târziu. Sarut mare.
Tipul ăsta e un pic ciudat, nu?
- Ce? - Tipul ăsta e ciudat.
- Un pic, da. - Adevarat?
Și și-a scăpat portofelul înainte și i-am văzut din greșeală actul de identitate.
- Numele lui nu este Julian. - Ce?
Nu este Julian, este Antonio.
Ce naiba spui?
Să nu facem totul evident, nu?
Ar putea fi o poreclă,
- Dar de la Antonio la Julian... - Exact.
Cine și-ar minți numele pe una dintre aceste aplicații?
Vrei ceva?
- Chips-uri... sau băuturi? - Nu Nu.
- Nimic? - Nimic.
Îl poți auzi. De ce vorbeste asa?
Trebuie să faci pipi sau altceva? Nu mă voi opri.
Acum acum acum.
Tipul ăsta e chiar ciudat. Și toate aceste minciuni?
Scuzele pe care le-a pus pentru că nu a făcut acea călătorie, chestia cu aplicația...
De ce sunt listat ca „porc” în contactele tale?
- Ce? - Te uiți la telefonul meu?
Nu, dar am văzut-o întâmplător.
- Mă enumerați drept „porc”. - Vă cunoașteți?
Nu este treaba ta în acest moment, nu?
Oh, minunat.
- Ce se petrece aici? - Nimic.
- Asta e, minte-o și pe ea. - "De asemenea"?
Când te-am mințit?
Poate cineva să-mi spună ce se întâmplă aici?
Ne cunoaștem, eram un cuplu.
Nu a fost mare lucru.
Trei ani nu a fost mare lucru?
Da. Nu ți-a păsat nimic de acești trei ani.
- De unde ai ideea asta? - Băieți, vă rog, linistiti-va.
De ce mă urăști? Ce ti-am facut?
Serios? Chiar mă întrebi asta?
M-ai părăsit și te-ai conectat cu Monica.
- Ce zici? - Cea mai buna prietena!
- Nu m-am legat cu Monica. - Rahat!
Ade mi-a spus că te-ai conectat cu cineva din grup,
dar ea nu putea spune cine. Era foarte criptică!
Cine altcineva ar putea fi? Monica!
Dar ea nu a recunoscut. Nu contează, nu vorbesc cu ea acum.
- Nu m-am legat cu ea. - Esti un mincinos!
Băieți, acesta nu este momentul sau locul, nu-i așa?
- Nu m-am legat cu ea. - Pentru tine, am fost la Madrid să studiez.
Și deodată nu m- ai vrut, nu ți-a păsat de mine.
Prieteni de când eram copii.
De când eram copii și nu ți-a păsat.
Ana, oamenii se schimbă.
Nu-ți plac aceleași lucruri.
Nu ești aceeași persoană.
Nu știu.
Trebuie să vorbiți despre asta.
Tu vorbesti, lucrezi la asta...
Și remediați.
Îți datorezi ție.
Tu nu...
Tăiați-l și aruncați-l pe el.
Nu înțelegi.
Atunci explică-mi.
Bine...
- Scuze, m-am lăsat luat. - Nu Nu...
Da. Scuze eu...
Ceva de genul...
Nu înseamnă că tipul ăsta nu este încă un pic cam dezgustător, nu?
Sigur.
Da, își va vedea familia, apoi nu,
asta a fost chiar ciudat.
- Și se uită mult la tine. - Te rog, hai să nu începem.
Toate aceste întrebări, întrebând despre mama ta...
Nu devenim puțin paranoici?
Spun asta pentru că mă sperii... Foarte ușor.
Acel zâmbet.
Da, are un zâmbet înfiorător.
Este atât de stresant!
După cum am spus: nu călători fără recenzii.
- Știi partea cea mai rea? - Ce?
Cred că nu-l cunosc doar din acea călătorie în care a plecat.
- Ce? - Da, îl cunosc din asta,
dar...
am senzatia...
Este altceva, știi?
Toate acestea încep să
- dezamageasca. - La naiba, vine, vine!
Ai grijă, eh?
Pentru mai târziu.
În cazul în care cineva devine picat.
Cineva tocmai a pășit peste mormântul meu.
Îi iubesc.
Nu, nu mulțumesc.
O voi pune aici.
Dani: Încă sunt uimit că ai plecat fără ca noi să rezolvăm.
Și ce faceți?
Eu?
Manager de comunitate.
Asta e... scuze! A alunecat afară.
E o chestie de rețele sociale, nu?
- Da. - Sunt atât de prost...
Poate ne putem întâlni într-o zi și îmi poți da un curs,
arată-mi un truc sau două.
Sunt profesoară de grădiniță.
Sunt
Buna ziua?
Da, sunt în mașină, da.
Nu vă las un mesaj pentru că nu am nimic de spus.
Când ajung acolo, vom vorbi. Nu acum, nu pot.
Bine. Bine, vorbim acum.
Da, da, ai dreptate.
Nu-mi spune că nu te-am avertizat,
Ți-am spus: „Nu pot avea o relație acum”.
Nu ți-a păsat, nu ți-a păsat cum sunt.
Ai continuat și mai departe despre asta.
Da, foarte drăguț, foarte atent, foarte plăcut,
dar ți-am spus „nu pot acum”.
E apă de pe spatele unei rațe pentru tine, nu?
Și îmi pare rău, „ți-am spus așa” nu este un cec în alb.
Nu pot continua cu asta, Dani.
E nasol când o despărțire duce la o buclă de mai multe despărțiri, dar...
nu mai suport.
Nu mă suna.
Îmi pare rău.
Nu, nu, e în regulă.
La dracu '!
Unii oameni nu empatizează că nu este momentul potrivit pentru tine...
Când vrei să vorbim...
Când vrei sau nu să ai o relație...
Bine...
Scuze, chiar.
Cu toții suntem „adorati” la un moment dat.
„Adorati”?
De cineva.
Da poate.
Nu spun că nu înțeleg, dar la naiba...
- Iartă-mă, nu? - Nimic de iertat.
E doar...
O mulțime de sentimente deodată, știi?
Mulțumiri.
Doar că...
Poate am fost prea dura, dar...
Dar i-am spus... i-am spus...
Nu era momentul, nu mă simțeam potrivit pentru...
Se întâmplă în unele relații.
Începi să vezi pe cineva care este cu altcineva și...
Speri că se vor îmbunătăți cu tine.
Dar nu este o idee bună. E o greseala.
Total, total.
Da poate.
- Scuze, nu? Într-adevăr. - Nu, e bine.
- Ia-o usor. - Vă rog. Totul e bine.
La naiba.
Ce dezamăgire.
- Aceasta este o premieră pentru mine. - Şi eu.
Acum aveți o anecdotă de povestit în următoarea călătorie.
Nu, nu vreau niciuna.
Nu, Nu.
Să ne ridicăm inimile către Domnul.
Porc: Cred că tipul ăsta are frânghie în portbagaj.
Jucăm ceva? Am citit recent o carte,
o carte ieftină de psihologie despre primele impresii și altele.
Acum mă cunoașteti puțin mai bine...
Cum merge?
Ne definim unul pe celălalt într-o propoziție.
Porc: De aceea era ciudat când mutam lucrurile.
Facem un profil al senzațiilor.
Dar ai un avantaj pentru că ai citit cartea.
Dar sunt doar linii directoare. E chestii logice,
ca atunci când întâlnești prima dată pe cineva și îți faci o imagine mentală despre el.
Prejudecățile nu mă interesează.
- Este doar un joc. - Nu, nu vreau.
Da, haide. Voi merge. Da, voi merge... cu tine.
- Într-adevăr, sunt rău la asta. - Da da.
- Acum acum. - Da, voi face saltul.
- Cred că tu... - Da.
Este greu. nu am vorbit prea mult...
Hai, du-te.
Porc: Hei, serios, sunt speriat...
Nu știu...
Acest lucru se va dovedi rău.
Cred că ești o persoană specială...
Care nu se potrivește de obicei.
Am spus asta, da.
Ești uituc, distrat... Parolele, vreau să spun.
Cred...
Ești puțin obsesiv.
Esti tipul tipic...
Care își urăște numele.
De ce este asta?
Nu știu, pentru că...
Unii îl urăsc, alții îl iubesc...
De exemplu, îmi iubesc numele.
Felicitări.
Ce legătură are cu mine să fiu distrat,
nu se potrivește sau...?
Nu stiu, nu stiu. Este ceea ce...
Cartea spunea.
Este un semn de... panică socială.
Sunt sens.
Ce? Am înțeles ceva corect? Am cam făcut, nu?
Cam... Am chipul unui copil ciudat din clasă.
Nu, nu am spus ciudat.
E în regulă, ai sugerat înainte...
Porc: Anaaaaaa
despre a arăta ca oameni, că eram un ciudat și...
Dar sunt lucruri prostii, ca horoscopul tău,
vorbești în linii mari care s-ar putea aplica oricui.
E bine, bine? Mi se spune asta tot timpul.
Știam că nu mi-ar plăcea acest joc.
- Nu am spus-o ca... - Nu-ți face griji, bine?
Randul meu.
De exemplu, Miguel.
Mult noroc.
Bine, cred...
Ești un fel de tip nervos care,
dimpotrivă, a fost unul dintre copiii cool de la școală.
„Dimpotrivă”, spune ea.
Ești și un pic leneș.
Dar nu în sensul rău. Tu...
Mergi cu fluxul în viață, ești un suflet liber.
Da, el este cel tare.
Am spus primul lucru care mi-a venit în cap.
Da, așa văd.
- Nu, a fost bine. - Nu e mare lucru.
Îl văd mai mult ca tipul rece care se ascunde în spatele carapacei lui.
- Haide. - Poftim.
Acest joc este bine, dar lucrurile nu sunt ceea ce par.
Corect.
- Victorie. - Victorie.
Ei bine, e rândul meu. Nimeni nu a vorbit despre tine.
De mine?
Apoi...
cred ca esti o fata...
Cât de atent!
Care nu observă semnalele.
Ești caracter,
dar în sensul bun. Când te hotărăști, mergi la final.
Ești hotărâta, mergi pentru asta
pentru că știi ce vrei.
Ești curajosa.
Numai că mă duc aici.
Cred că această empatie
ceri de la oameni, apoi nu folosești cu alții.
- Nu ai terminat? - Nu. Ei bine, da, îmi pare rău.
Da, am.
Mai întâi ești jignita, apoi îți faci griji despre cum se simte cealaltă persoană.
Bine!
E o impresie, din apel.
Sigur.
E rândul tău acum, sau ce?
Nu Nu eu. nu am chef.
- De ce nu? - Nu, ghicitul asta...
Lucrul frumos este să cunoști cu adevărat oamenii.
Dar este un joc.
Sigur, dar nu am chef și...
Aș lua-o pe Elisa, presupun. Aș zice, nu?
Din moment ce ea nu a...
Nu aș ști de unde să încep pentru că nu o cunosc.
Aș vrea să o cunosc mai bine. Dacă mă înţelegeţi.
Da. Facem, da.
Nu, nu, nu... ceea ce vreau să spun este...
- Nu. Ia-o mai ușor, nu? - Parcă... nu...
E în regulă. Într-adevăr, nu-ți face griji.
Hai să facem altceva.
Da. Ei bine, da... Sunt și alte jocuri.
Plăcuțele de înmatriculare acum?
Îmi dă o teamă.
- Nu ai de gând să ridici? - Nu.
- Nu, vreau să spun, conduc. - Dar ai difuzor.
Sigur, dar este periculos. Provoacă o mulțime de accidente.
nu vreau.
Deci de ce ai telefonul conectat?
Se aprinde de la sine, nu stiu cum sa o opresc.
Sunt un prost cu telefonul. Intri și iată-l.
Apel primit: Miriam
- cine e? - Ce-ți pasă?
Glumeam.
- Este... soţia mea. - E soția ta?
- Sotia ta?! - Da.
Îmi pare rău, nu mi-am imaginat niciodată...
- Pentru că nu porți inel. - Corect.
Răspunde, ea va dori să știe ce faci.
- Nu, nu vreau. - Ridic-o.
Nu. Conduc, ți-am spus. Nu este...
- Raspunde. - Buna dulceata.
- Eram pe cale să închid. - Asculta...
- Ce? - Da, uite...
- Ce mai faci, bine? - Grozav. Ce mai faci?
- Grozav, relaxat aici. Ascultă... - Vin, vin.
- Ascultă... - Îmi pare rău. Unde ești?
În jurul Taranconului. Asculta...
- Grozav! Cum este? - Bun.
- Voi doi ați vorbit? - Nu?
- Ai vorbit cu ea? - Ce ziceti? Ce?
Salutați, toată lumea te ascultă prin difuzor.
- Buna ziua. - "Bună", spune ea.
- Da. Buna ziua. - Buna ziua.
- Câți dintre voi sunteți acolo?
- Trei sau patru, vă spun mai târziu. - Corect. De ce ai raspuns
- dacă nu poți vorbi? - Tu ai sunat.
- Unde crezi că sunt? - Și urăști telefonul cu difuzor.
Nu știu, ai făcut o oprire, m-am gândit.
Dacă răspunzi la telefon, înseamnă că poți vorbi.
- Da. Un moment, da. - Vorbim mai târziu, bine?
Da, ar fi mai bine. Scuze, nu? 'Pa.
Corect, la revedere.
E atât de prietenoasă.
Porc: Tipul ăsta are frânghie în portbagaj
Voi pune o altă melodie grozavă, de los brincos.
Încă una?
Ana: La naiba, nu am citit-o, scuze.
Mi-ai spus la revedere,
Nu știu de ce.
Nu stiu, nu stiu.
Porc: Ai de gând să-mi tot spui „porc” pe telefonul tău?
De ce am fost eu de vina?
Ana: Okaaaay, voi schimba
te-ai jucat cu dragostea mea.
Porc
De ce?
neevaluat ex
dar nu contează,
Te iert,
Deja am uitat
Ce s-a întâmplat.
Știi că sunt încă îndrăgostit...
Voi opri AC.
Gâtul tău, vreau să spun.
- Nu Nu. Sunt... - Ești sigur?
- Nu, sunt bine. Da da. - Bine.
Nu te uita înapoi.
Știu că te vei întoarce...
Neevaluat ex: mai bine...
Mie. Știu.
Știu.
Ana: Nu vezi că tipul ăsta a crezut că ia o fată
să sa o rapeasca și să o ducă la soția lui să îndeplinească ritualuri satanice
înainte de a o dezmembra cu un ferăstrău?
Dar nu contează...
Voi mileniali și telefoanele voastre, nu?
Corect.
Acum douăzeci de ani, această călătorie
ar fi toate discuții non-stop. Din moment ce nu au fost
telefoane sau lumea de afară... Știi ce vreau să spun?
Dar acum 20 de ani această aplicație nu ar exista
- sau excursii comune sau... - Și asta e adevărat.
Așa stau lucrurile acum.
Suntem patru aici, dar suntem cu adevărat cu mai mulți oameni.
Ca bunica ta, nu?
Glumeam.
Ca și soția ta.
Mie. Știu.
Știu.
Mie. Știu.
Roberto: Cum a reacționat Ana?
Mama: Ce mai faci, dragă?
Dani: M-am simțit ca un rahat.
Nu-mi amintesc ce sa întâmplat
cu iubirea noastră,
eu doar știu
că s-a terminat încet.
Dacă viața ne-a despărțit,
nu a fost intenționat. Ceea ce ai de gând să faci?
Unde te vei duce așa, femeie?
Totul in regula?
Și.
Mi-am scăpat telefonul
si nu sunt flexibila.
Asta e ciudat,
voi fetelor sunteți întotdeauna foarte elastice.
Unde vei merge?
Dar cred că e cel mai bine
a uita, a se întoarce
impreuna din nou...
Să o iau de la capăt.
Nimeni nu te iubește acum.
Ceea ce ai de gând să faci?
Unde vei merge?
Nu-mi amintesc ce sa întâmplat
pentru iubirea noastra...
- Scuze. - Eu doar știu...
- Sunt un pic neîndemânatica. - Şi eu.
Nimeni nu te iubește acum.
Ceea ce ai de gând să faci?
Unde vei merge?
Nu-mi amintesc ce sa întâmplat cu dragostea noastră...
Nu te speria
Știu doar asta
s-a terminat încet.
Dar sub acel scaun
nimeni nu te iubeste acum.
Există o armă.
Nimeni nu te iubește acum.
Ceea ce ai de gând să faci?
Unde vei merge?
Nimeni nu te iubește acum.
Hei, familia ta...
In murcia, de unde sunt?
-Murcia. - Sigur.
Ce parte, vreau să spun.
Centrul...
Wow, ca al meu!
Ce parte a centrului?
Bine...
Nu aș putea spune exact, pentru că nu sunt de acolo,
nu stiu multe...
- Nu ai de gând să-i vezi? - Da, sunt, sunt.
Este aproape de catedrală.
O sa caut pe GPS, adresa.
Miguel te-a adăugat în grup: „Ce naiba se întâmplă aici”.
Ana: Salut.
Elisa: Bună, sunt Elisa, fata din spatele tău.
Miguel: Tipul ăsta are frânghie în portbagaj
și un pistol sub scaun.
Acum! Acum acum acum!
- Nu! Nu! - Ce se întâmplă?
Ce se întâmplă?
- Ce se întâmplă? - Ce? Ce?
Gamba mea, Gamba mea, Gamba mea.
- Gamba ta? - Da, crampe. Imi trece.
Sfânta Maria, mama lui Dumnezeu. imi trece, imi trece.
- Sigur, sigur, bine. - Devine din ce în ce mai bine, mulțumesc. Îmi pare rău.
Ce frică.
Ana: Ce vrei să spui, „un pistol”?
Ana: Trebuie să fie o jucărie.
Elisa: Nu pare o jucărie.
Deci, ești soldat sau ce?
Eu? De ce?
Nu, nu știu, pentru că mulți soldați
iar poliția face aceste călătorii.
Sunt relocati departe de casă și călătoresc aproape în fiecare weekend.
- Da asta e adevărat. - Oh, bine. Da.
Dar ți-am spus, casa mea este în Madrid.
Ce am vrut să spun este că a coincis cu...
O mulțime de „mormăieli” în aceste călătorii, știi?
Da, dar ti-am mai spus ca...
- Nu folosesc prea mult această aplicație. - Dar ești soldat sau nu?
- În nici un caz. - Nu?
Nu Nu. Arăt ca unul?
Ați văzut mulți soldați cu acest mop?
Da, da... de fapt, nu.
Și soldații nu arată
ca ciudatul din clasă.
sigur, sigur.
Fata cu cartea trucurilor este cel mai prost judecător al oamenilor.
Da.
- Ce faci? - Sunt funcţionar public.
La naiba!
Un gardian al închisorii?
Nu ce? Nu.
- Ce? - Nu.
- Nu? - Nu, la naiba.
Paznic de închisoare...!
Nu știu, ai putea fi.
Aș putea, dar este ceva lung și foarte specific, nu?
Sigur.
Eu sunt functionar normal, in adminstratie, cei care zic ca nu lucreaza.
Este o legendă urbană. Zilele trecute am ajutat un tip.
A fost o glumă. O glumă.
Deci ești un vânător. Îți place vânătoarea, nu?
Acum vânez elefanți cu regele! Sau sunt nazarinean...
- Nu știu. - Eu nu vânez!
- Vânătoarea este o tradiție în murcia. - Dar eu nu sunt din murcia!
Bine, bine, este adevărat, nu vânezi. Scuze scuze.
Nu, e în regulă. Ce fată nebună.
Elisa: Vom muri cu toții
cealalta noapte
Dansam cu Lola...
Ana: Hai să ne liniștim
iar ea mi-a spus
că se simțea atât de singură.
Elisa: Ți-am spus că sunt un prost. Pistoale, funii, nume false
a crezut că nu o iubesc...
Miguel: Da.
Și ea a crezut...
Ana: În orice caz, vrea să te omoare.
Mă vedeam cu o altă fată.
Știi că nu este adevărat,
[nu te mint niciodată.
Opreste-te din plans acum pentru ca te iubesc.
Ana: Dacă cealaltă călătorie ar fost să arunce o privire?
Pentru că este obsedat de tine.
De aceea iti parea cunoscut. De aceea te urmărește.
Nu am fost niciodată cu altul...
Elisa: Nu te juca cu mine.
Tu ești singura, Lola.
Miguel: Bine, poate că îl pierdem.
Am sărutat-o ​​pe față...
Elisa: Nu, nu, nu, ce facem?
- Ana: Incepe sa se prinda. - Scuze. Un prieten are o problemă.
- Nu, stai linisti-ta . - Ea zambeste...
Miguel: Ce vom face? O să se înrăutăţească.
- Ce s-a întâmplat? - Ce?
Ce?
Prietenul tău. Ce s-a întâmplat?
Nimic nimic.
noaptea trecută dansam...
E speriat de de moarte.
De ce? De ce?
De a-i spune prietenei lui adevărul.
Miguel: Așteptăm până ajungem acolo.
Sărut în umbră.
Ca si copiii...
Elisa: Voi băieți, plecați primii și eu voi sta aici cu el.
trebuie să mă opresc.
Ca și cum copiii se sărută...
Serios?
Tocmai am făcut o oprire.
Dreapta.
Nu poti rezista?
- Chestii de fete. - Oh, la naiba.
Este... foarte urgent?
Și.
Ți-am spus, eh?
- Într-adevăr? - De ce te-aș minți?
Nu, vreau să spun pentru că...
Nu suntem departe de cieza, poți să ieși...
- Și voi rămâne cu Elisa... - Trebuie să mă opresc și eu.
De asemenea?
Și.
Pentru același motiv?
- Trebuie să merg regulat. - Corect.
- Îmi pare rău, nu? - Nu, e bine.
Serios, nu e departe.
Cred că e mai bine să rezistati.
- Acum. - Acum.
Bine. Bine, bine, bine.
Dar trebuie să fie una...
Una... una ce?
După cum am spus, una pe care o poți vedea de pe drum.
Nu iau o ieșire care scrie „gaz”
asta te duce într-un oraș și plecând de acolo...
- Dacă mă înţelegeţi. - Nu ai spus asta.
Care-i planul?
Ana: Când ne oprim, ieșim și spunem cuiva.
Ana: Și când iese, iei arma.
Miguel: Și dacă nu iese?
am spus undeva lângă drum. Asta ne-a dus peste tot!
Trebuie să fie urgent.
Profită la maximum și ieși.
Am fost înainte și sunt...
Dacă mă înţelegeţi.
Nu întârzia, te rog, nu vreau să întârzii.
- Hei. - Ce?
Ce?
Nu ai de gând să întrebi dacă vrem ceva?
Vrei ceva?
Nu multumesc.
In cautarea...
Nici un semnal
Fetelor, nu? Cu lucrurile lor...
Și.
Fetelor, nu cred că există semnal.
Nu știu dacă poți spune cuiva.
Esti bine?
Da. Ei bine, sunt puțin fierbinte.
Îmi pare rău, trebuie să pun AC?
- Vă rog. - Da?
- Ai putea să-ți scoți jacheta. - Ce?
O să-l pun.
Ce zici de ea! Incredibil.
Fata aceea... acea. Ana, acesta este numele ei?
Nu are dreptate. Înțelegi ce zic?
Nu este echilibrată mental, nu?
Asa crezi?
Nu are dreptate.
Mi-ar plăcea să fiu pe jumătate mai echilibrat ca ea.
Are aceleași probleme ca oricine, dar...
Cel puțin nu îi este frică să facă ceea ce trebuie,
chiar și în fața unor străini.
Cred că asta înseamnă să fii curajos.
Nu, treci în față.
Vei coborî mai târziu.
Ce vom face? O să se înrăutăţească.
Așteptăm până ajungem acolo.
Ana: Spania pustie!
Elisa: Nu am putut spune nimănui.
Ana: Am trimis locația mamei.
Elisa: Cu el aici, nu putem suna.
Grozav. E frumos, nu? Fără trafic deloc.
suntem...
Tot singuri, tot singuri.
Da, grozav.
Elisa: Trebuie să putem face ceva.
mama
mama!
A fost rapid.
Da. Da, da.
Nu trebuia să mă suni.
Atunci... salvează-l.
Si daca vezi asta...
Sună pe cine trebuie să suni.
Da, nu, nu-ți face griji.
Eu... nu pot vorbi.
Corect.
Și.
Da, da.
Bine. Bine bine.
Nu-ți face griji, totul este în regulă. 'Pa.
Mama mea.
Ana: Trebuie să facem ceva.
Ana: Ia pistolul și hai să aflăm ce se întâmplă.
Ai iubit?
Da. Sigur că da.
Și...
Cum este viața unui funcționar public? Grozav, nu?
Bine, da. Are dezavantajul lui.
Oamenii sunt foarte ciudați.
- Într-adevăr? - Și foarte prost.
- Da? - Da da.
Da da.
Da. Bine...
Ai de-a face cu publicul,
uneori fac tam-tam și vrei să spui:
„Domnule, sunteți foarte prost”. Dar desigur,
nu poți să le spui asta în față, nu?
- Sigur. - Dar nu mă pot plânge.
Trecerea examenului trebuie să fi fost greu, nu?
Corect.
Hei... și foarte greu.
Cat timp ti-a luat?
Câțiva ani.
Grozav, nu?
Da, de fapt... Da, este foarte bun.
Grozav.
Ei bine, iată-ne. O slujbă pe viață.
Totul e bine acolo?
- Da. - Da.
Îmi... leg șireturile.
Te duci la alergat?
Unde lucrezi mai exact?
În pradillo, registrul civil.
Trebuie să ai niște povești de spus.
Da, tocmai iti spuneam...
Că... oamenii sunt cu adevărat...
Oamenii înnebunesc. Dacă mă înţelegeţi.
Îndepărtează rahatul ăsta de „știi ce vreau să spun”!
Ce faci?
Bine...
Deci ce?
Te amenint.
Nu, văd. Văd.
Am găsit asta.
Și?
- La dracu! - La naiba!
La dracu.
Esti bine? Ai o problemă, puștiule?
Bine bine. Spune-ne ce se întâmplă, nu?
Nu, spune-mi tu mai întâi. Și voi doamnelor.
Suntem supărați, dar acesta nu este un motiv pentru a uita limbajul incluziv.
Sunteti ciudati, ambele sexe.
- Și privirile alea... nu sunt prost. - Ce?
Spune-ne ce ai planificat!
- Despre ce vorbesti? - Te-am prins!
Ce? Ce vrei să spui "noi"?
Ei bine, arma era falsă, bine? Dar aveai de gând să o răpești!
- Ce? Pe cine? - Pe ea.
- Dar... - Nu face pe prostul acuma.
Vroiai să ne ameninți cu un pistol de jucărie?
- Este al fiului meu! - Acum are un fiu.
- Ce ciudat! - Acum are un fiu.
Mai întâi soția lui, despre care nu a menționat-o, acum fiul său.
Îmi pare rău, data viitoare când întâlnesc pe cineva , îmi voi declara starea civilă:
„Sunt Julian, sunt căsătorit și am un fiu”. Doar în cazul în care...
- Nu, dar totul a fost foarte ciudat. - Despre ce vorbesti?
A fost ciudat, așa că vorbește!
ciudat!
- Hei, relaxează-te și vorbește cu mine cum trebuie. - La naiba!
- Asta a alunecat afară. - Ne-ai speriat toată călătoria.
- Nu... - Mai ales Elisa!
Şi tu?
Cam.
Uite, el este obsedat de ea. El este obsedat de ea!
- Nu e asta! La dracu '! - Nu suntem prosti!
„Nu suntem proști”? Taci, „pistoler”!
Mai întâi minciunile, „Antonio”.
Numele tău este Antonio, ți-am văzut actul de identitate.
- La naiba. - Atunci nu ai fost niciodată într-o călătorie...
Și Elisa te-a văzut într-o călătorie pe care ai șters-o în mod misterios.
- Dar cred că asta e... - Și scuzele, minți de ingheata apele.
- Și frânghia. - Funia... si aia acum!
Și toți sunteți de acord? In cele din urma! Sunteți cu toții nebuni.
Nu, ești nebun, un violator și un răpitor!
Ai vrut să călătorești singur cu Elisa ca să o răpesti și să o violezi
- pentru că ești obsedat de ea. - Ti-ai iesit din minti?
- Despre ce te referi? - Este limpede ca cristalul.
Ești obsedat de ea, de unde Dumnezeu știe.
Poate aplicația sau călătoria pe care nu ai făcut-o.
Cu siguranță, acești oameni sunt nebuni.
I-ai urmat urmele până te-ai hotărât în ​​cele din urmă.
Ai inventat o călătorie ieftină ca să o prinzi și ai făcut-o,
dar nu ai blocat celelalte locuri, când clar
- mai mulți oameni se potrivesc aici. - Și ai o frânghie în portbagaj.
Cel mai rău dintre toate, soția ta știe și e complice.
Toate aceste priviri și întrebări criptice.
Cine sunteți acum, Mulder și Scully?
Cine?
Unii oameni care au investigat...!
Elisa, îmi pare rău, mă înnebunesc. A existat o serie...
Ne cunoastem.
Da, am ieșit împreună.
- Oh, știai? - Da.
- Toată lumea se preface în această călătorie. - Uite cine vorbeste!
Esti vinovat de ceea ce acuzi pe alti.
Chestia asta cu soția ta e destul de grea, nu?
Și ai un fiu. Sunteți sadici.
Da, pun pariu că porți arma băiatului ca să ne sperii.
- Aceasta este o nebunie! - Foarte nebun, psihotic.
- Ai terminat? - Nu, violator!
- Acum am. - Bine, acum e rândul meu.
- Acum spune adevărul! - Taci te rog!
- I-am trimis mamei locația. - Taci naibii!
- Nu trebuia să fie așa. - Vezi? El a planificat totul.
Te rog, ai grijă la drum!
- Este ea! Da-da! - Sigur, dar vă rog să aveți grijă la drum!
- Nu tace! - Bine bine.
- Bine. - Ce fată!
Numele meu este Antonio Julian, bine? Fericit?
Antonio după bunicul meu, un tip grozav, dar asta e altă poveste.
Și Julian după tatăl meu, care nu era atât de grozav.
Am avut o relație proastă cu el, aproape deloc.
Și lucrez la starea civilă, așa cum am spus.
Am de-a face cu oamenii în fiecare zi
care vin să-și schimbe numele. Dacă mă înţelegeţi.
Oamenii vin și îmi spun: „Lasă acest nume de familie,
primul al mamei mele, al bunicii..."
Într-o zi, cineva a vrut să pună „Beyoncé”, dar...
Ei bine, asta e altă poveste.
Într-o zi am fost acolo, relaxat,
si am avut curajul sa fac sa fac actele si sa scap de "Julian".
Dar a fost o prostie, pentru că oamenii mă știau ca Julian
și mi-a zis „juli, juli”.
Când am deschis această aplicație... Ce vrei să spun?
- Bine. - Am inventat...
Relatia cu tatăl meu
și am pus „julian“. Dacă știi ce vreau să spun.
- Și frânghia? - Franghia! Franghia!
Tipul ăsta și frânghia! La dracu '!
Haide, deschide-l.
El este alpinist.
Un premiu pentru „pistoler”! Uite, suntem în albacete.
- De fapt, eu... - Și întrebările?
„Ce mai face mama ta?”, „Vreau să te cunosc mai bine”...
Si sotia ta? Când a sunat soția ta?
- Nu pune mâna. - Ea a întrebat dacă ai vorbit cu ea.
Ajunge. Uite...
Nu trebuia să fie așa.
- Uite, el recunoaște! - Intru totul.
Nu! Nu e asta!
- Da, spui că nu a mers. - Doamne, nu este ceea ce crezi tu.
- Nu ceea ce credem noi, spune el. - Nu, e mult mai simplu!
Aveai totul planificat, violator!
Vei înceta să mă mai numești violator? Dacă nu vă deranjeaza.
- Asta ești. - Chiar dacă ești alpinist,
- frânghiile alea sunt frânghie. - Tu și frânghia!
- Nu ești un alpinist.
- Nu arăți ca unul. - Cum arată alpiniștii?
- Nu știu, slab, puternic. - Atenție.
Sunt într-o formă fizică grozavă!
Oh da? Asta e amenințare?
Nu, dar poate îți dau una!
- Și unghiile tale sunt dezgustătoare! - Ce e în neregulă cu unghiile mele?
- Sunt chitarist! - Ai grijă la drum, te rog!
E chitarist. Un chitarist-alpinist, la naiba!
- Cum poți să te cățări cu unghiile alea? - Vom muri!
- Nimeni nu ar crede asta. - Ești un violator al naibii!
Sunt... fratele tău!
Al cui frate?
Asa de...?
- Asa de...? - Uite, tatăl meu...
Am avut o iubita în Murcia, bine?
Și a lăsat-o însărcinată.
Ea nu știa că era căsătorit și când...
A aflat că a vrut să-l aibă, ei bine...
Nu a avut de ales decât să le spună amândurora.
Mama l-a părăsit și mama ta nu a vrut să-l mai vadă niciodată.
Ea a decis...
Să crească fata... singura.
Nu, sunt bine. Într-adevăr. Sunt bine.
A fost când eram adolescent și am terminat-o cu tatăl meu,
ce pot sa spun? Lucrul este...
Acum un an, un an și jumătate,
a apărut din nou și...
Nu știu... am trecut peste asta
și el a fost tatăl meu, nu?
Am început relația cu el, nu mare lucru,
o cafea, un telefon...
Într-o zi, din senin...
Îmi spune... Am o soră.
Mama mi-a spus doar că a fugit cu o altă femeie.
Mi-a arătat o fotografie cu mama ta, foarte drăguță, apropo,
si mi-a spus...
Numele ei, numele tău și numele de familie.
- Cum m-ai găsit? - Nu a fost floare la ureche!
În primul rând Facebook, suntem cu toții pe el. Am găsit-o pe mama ta.
La fel de bine ea nu a avut un apus de soare ca profil.
Și de acolo... te-am găsit.
Apropo, chiar ți-ai neglijat Facebook-ul.
- Cu Instagram și toate astea... - Nu, sigur,
A trebuit să deschid și un cont de Instagram.
Și... te-am găsit.
Deși nu știi câți Elisa Vicentes sunt,
mai ales în Ecuador.
Oricum, chestia e...
Să te contactez prin aplicație mi s-a părut rece,
îngrozitor. Asa de...
M-am uitat în contul tău și...
O fotografie cu o locație și...
O ♪ „călătorie comună”,
♪ „azi la Murcia”,
♪ „omleta mamei mele”...
Oricum...
A trebuit să deschid și un profil
pe această aplicație de călătorie.
Și am tot încercat până...
Am coincis.
Și da, am fost în ziua aceea la excursie
să verific dacă ai fost tu, dar am plecat.
Am vrut să fie mai... privat,
pentru a te cunoaște mai bine.
Lucrul este...
M-am uitat la rutinele tale, la programele tale...
Și...
Am decis sa...
Organizez această călătorie.
Și a ieșit grozav, nu?
Robert.
- Robert? - Robert.
Roberto.
Ce e cu Robert?
Cu el m-am implicat.
- Ce? - De fapt, suntem încă împreună.
La dracu.
Acel Robert,
de ce nu mi-ai spus?
Pentru că... nu este atât de ușor.
Dar ai avut timp, aproape doi ani.
Dar nu ne-am văzut.
Nu a fost momentul potrivit să apar și să spun: „Bună, ce mai faci?
Uite, sunt gay”.
În plus, îmi cunoști părinții.
Sunt prieteni ai părinților tăi. Oamenii din orașele mici...
Mai presus de orice, eram prieteni.
Pe de altă parte, am crezut că această călătorie
ne-ar da timp să ne cunoaștem
înainte de a arunca această bombă care te-ar pune pe loc...
Și tata?
O, tata...
De ce...?
De ce nu a vrut să vorbească niciodată cu mine sau...
- Sa mă vada...? - Mama ta...
A interzis-o complet.
Iar tata...
Nu a fost niciodată cel mai curajos om din lume.
- Știe el că faci asta? - Nu.
- De ce nu i-ai spus? - Sa vedem...
Când a reapărut , nu mi-a spus nimic, dar...
Au descoperit că avea cancer.
Genul urât.
Așa că am decis să te caut.
- Nu, nu, nu.
Nu este sigur.
Bine,
Am avut mereu acea ușă închisă.
Mama mi-a spus că nu sunt
ca și celelalte fete, aveau un tată.
În cele din urmă, tot ce intră în tine și...
Te obisnuiesti.
Dar în tot acest timp mi-ai vorbit despre asta
mi-a dat timp să-mi imaginez o viață cu el.
Chestii grele!
Ascultă, îmi pare rău că a ieșit așa.
Nu, relaxează-te, am crezut că mă vei dezmembra.
- Despre recenzie... - Da, și eu.
Nu, e în regulă.
O să-ți spun un lucru, nu? De asemenea, șoferii pot monta...
Recenzii.
- Da. - Uite, a învățat să spună.
Da. Pentru tine pun:
Ana este o fată plină de spirit, îi place tot felul de muzică,
dar în călătorie a luat un pistol de jucărie,
a îndreptat-o ​​spre mine și a țipat „violator, violator!”
Și alte insulte.
Dumnezeule! Îmi pare atât de rău, chiar.
- Şi eu. - Si eu.
Nu, chiar e bine.
- L-am pierdut complet. - Putin.
- Paranoia asta colectivă... - E groaznic.
Dacă mă înţelegeţi.
Da, dar, completând spațiile libere...
Sigur, dar nu e nevoie să...
- Ce? - Eh?
Nu e nevoie să te gândești la cel mai rău,
a fi suspicios. Aparentele inseala.
Nu, total.
Erați... dragi, nu?
Și.
- Doamne... - Și tu ești frate și soră.
Dacă ai vedea asta într-un film, nu ai crede.
Se spune că și eu semăn cu Michael Landon.
Da, de la „autostrada spre rai”.
Nu știu cine este.
Bine...
A fost misto.
Da, a fost diferit, nu?
Intens.
Da, ca să zic așa.
Mulțumesc mult și din nou, îmi pare rău.
E în regulă. Nu vrei să te las la tine acasă?
Nu Nu. Locuiesc in apropiere si...
- În felul acesta nu te mai deranjam. - Bine...
- La revedere. - La revedere.
Bine...
- Mulțumiri. - E în regulă.
- Asta a fost...? - Da.
- Păi... - Da.
Vrei să vii la cină?
Nu, mama trebuie să aibă încă pisoi.
Părinților mei le-ar plăcea să te vadă.
Dacă vrei, putem lua o băutură mâine sau orice altceva.
- Va urma. - Dă?
Ascultă, ar trebui să-i spunem Elisei?
Să nu începem.
Corect. Nu știu, ca o glumă.
- Continuă, ca o glumă. - Da?
Ea nu a primit.
Nu există nicio bifare dublă.
E ciudat, nu?
Imaginați-vă dacă...?
Nu, nu, e prea rapid.
No No No.
Cred că o voi suna.
- Esti sigura? - Imaginează-ți dacă toate chestiile alea de frate...
Telefonul pe care l-ați sunat este oprit
sau în afara intervalului în acest moment.
Carpoolers ferește-te de cine călătorești
nu te ascunde, spune-mi adevărul.
Spune-mi compania pe care o ții,
și îți voi spune unde vei ajunge.
Dar, ai grijă,
nu se poate avea încredere în prejudecăți.
Mă întreb cum îi voi spune mamei despre asta.
Lucrurile nu sunt...
Ce...
Crezi.
Spune-mi ce companie o ții...
Îmi plac foarte mult cd-urile și aceste sisteme radio...
Și sunetul unui discman...
Te bucuri de asta.
Te uiti in oglinda retrovizoare...
- Deci sunteți amândoi din cieza? - La naiba.
Chiar mai rau...
- Ai vazut...? - Plătește sau ieși.
Această curbă este nesfârșită. Nu știu dacă îți dai seama, dar...
Nu-mi place prea mult să merg cu cei care încep pentru prima dată.
Ce naiba vrei? Ce naiba vrei?
Durere în fund! Durere în fund!
Nu, scuze, tipul din spate și -a aprins luminile...
Dar, ai grijă...
Inimqmmlmmmm
- replicile mele, știi? - Da, am observat.
5-1-1, ia unul.
Spune-mi ce companie o ții...
- Ce coarne? - Salturile, Michael Knight.
- Ce este asta? - Los brincos, fiu de cățea!
Sunt nenorociții, nenorocitule!
Nu se poate avea încredere în prejudecăți.
Dar, ai grijă...
Sunt fratele ei!
Lucrurile nu sunt
ce credeţi.
Ai fost... dragi? Nu eram noi frați?
Din nou, continuă.
Îți pun un cântec grozav!
- Bine... - Stai o secundă.
- Nu, lasă-mă... - Da, l-am pus...
Că și tu m-ai iubit.
Acum totul a dispărut. Sfarsit!Tradus in romana de ROD.