PRIEŠ ŠEŠERIUS METUS
KURMIARAUSIS
STEBUKLŲ PRIEPLAUKA 80-MEČIO ŠVENTĖ!
BOBO UŽKANDINĖ
Parazitų naikintojas žadėjo už mus melstis.
ŠIE LAIKAI
Tai juk ne blogas ženklas?
Ne.
Ką čia konstruoji, Džinai?
Instrumentą iš šaukštelių, servetėlių laikiklio, svajonių ir magijos.
Negi nematai, Tina?
Kaip mėsainis, Bobai?
Gerai. Uždėsiu dar kiaušinį.
Tėtis gamina mėsainį 8.00 val. ryto?
Jis gyvena JK ritmu?
Mėsainį nešim ponui Daulingui į banką.
Eisim pas jį.
Prašysim atidėti paskolos mokėjimą.
Smagu.
Mums labai reikia to atidėjimo.
Antraip neteksim restorano įrangos.
Todėl nešit jam mėsainį?
Pinigų nunešt negalim, Tina.
- Nes jų neturim? - Taip.
Gal pagrokit jam su šituo?
Kad išsigąstų?
Ne. Kad susižavėtų.
Idėja papirkti jį mėsainiu - gera,
bet ar ne per anksti jį gamini?
Susitikimas dar negreit.
Tai - bandomasis mėsainis.
Kodėl šnabždi?
Nenoriu įžeist mėsainio.
Aišku.
Pala, kas aš?
Niekas. Ką? Tu - nuostabus.
Malonu.
Taip.
Nenuglostyk man sezamo sėklyčių.
Gerai. Nesijaudink.
- Puiki pora. - Ištvers maks. metus.
Pagaminsiu kitą bandomąjį mėsainį.
Ir bandysiu nemąstyti apie tai, koks svarbus tas susitikimas.
Gal įdėt du kiaušinius?
Šitas gali būt tavo dienos mėsainis!
Pavadintum jį "Rodyk savo šviesiąją pusę, nerodyk tamsiosios,
nusiteik pozityviai, Bobi, viskas bus gerai" mėsainiu.
- Tiesa? - Ar ne per ilgas?
Gal geriau "Ponas Riebalas"?
Mums jau metas.
Dar savaitėlė pamokų, o tada tapsiu Vasaros Tina.
O Vasaros Tinos laukia dideli dalykai.
Kaip bėrimas nuo karščio?
Didesni.
Vasaros Luizos irgi laukia dideli dalykai.
Gal. Nežinau. Nesijaudink, gerai?
Gerai. Atleisk.
O Vasaros Džinas vaikščios pusnuogis ir darys šitaip.
- Puiku. - Viso, vaikučiai.
- Atsargiai, šaligatvis sugadintas! - Ačiū!
Kiekvieną mielą dieną, kai atrakinu duris
ir apverčiu užrašą "Atidaryta"
Atidaryta
Mane eilinį sykį ištinka tryda
Nuo nervų, nerimo, streso ir vilties
- Bet aš negalvosiu... - Bet tu negalvok...
apie tas baimes
Ponas Daulingas iš banko sušuks "O, geras"
Mūsų mėsainio ir bulvių paragavęs
Jis pasakys: "Duok penkis"
Ir patenkintas paskolą pratęs
Ir pagirs mus
Ir linksmos ir geros dienos mums palinkės
Grįšim čia mes išsišiepę Apsikabinsim, pasibučiuosim
- Ir dirbti stosim - Bobi, man patinka ši daina
Tryda - gerai, bet bijot nereikia
Rimtai.
Tu verčiau nestabdyk
Gyvenimas nušvis naujom spalvom
Kai aš jį matau Širdis ima plakti smarkiau
Kažkaip taip...
Kietai.
Noriu, kad jis pabučiuotų mane Ir nueitų tada
Kad matyčiau, kas ten jo kelnėse
Kakas?
Man regis, mano jausmai - tikri
O kad jis jaustų tai irgi Būtų idealu
Noriu, kad būtų realu Ir jį aš papuoščiau žiedu
Bet ne tikru žiedu Nes aštuntokams tai būtų fu fu
Aš prieisiu kaip aštuntokė Tipo, tu man patinki, aš tau patinku
Tada paimčiau kokią grandinėlę Padovanočiau jam ir pasakyčiau:
Būk mano vasaros vaikinas
Iš džiaugsmo jis tada suklyks Ir užpakalį pakraipys
Ir gyvenimas šią vasarą
nušvis naujom spalvom
Kiekvieną mielą dieną Dainuot aš noriu
Noriu grot
Tuo servetėlių laikikliu, kurį pats aš pasidariau
Tai sukels tikrą revoliuciją Amerikos popmuzikoje
Kiekvieną mielą dieną
Manau, kad faina aš esu
Taip, teisingai Kas čia tokio?
Neslėpsiu to, ką jaučiu
Dėl kai kurių savų minčių
O jei jos trukdo man
Ir verčia jaustis maža
Nors iš tikrųjų - didele
Tikiuosi, jos dabar manęs negirdi
Nežinau, kas būčiau aš be jų
- Bet šią vasarą galbūt pamatysiu - Bet šią vasarą gal mes pamatysim
- Kokiu aš tapsiu - Kokiais mes tapsim
Ir gyvenimas šią vasarą
nušvis naujom spalvom!
Mes ryšimės naujam etapui Baisu, tenka pripažint
Bet viskas bus gerai Apsikabinsim, pasibučiuosim
Surizikuosiu, neabejosiu
Viskas bus gerai, jei jis atsakys mums "taip"
PIRMASIS OUŠENSAIDO TAUPOMASIS BANKAS
Ne.
Deja, jūsų prašymas atmestas.
Jei per septynias dienas nesumokėsite įnašo,
mes konfiskuosime jūsų restorano įrangą.
Septynias dienas?
Konfiskuosite mūsų įrangą? Tipo, apsėsite ją?
Atnešiau jums mėsainį.
- Ne, ačiū. Aš riboju mėsą. - O Dieve.
Turiu užbaigti bylą,
o jūsų veidai mane...
liūdina,
tai gal jūs eikit?
Mano veidas?
Ir pasiimkite...
Ten - bulvytės. Gal bent bulvyčių?
Spausdinu, kol išeisite. Spausdinu, kol išeisite.
Štai tas mūsų ilgai lauktas proveržis.
Net dantis skauda. O kas tie "mes"?
Grupė! Nepelnytai pamiršta ir labai įtakinga grupė...
"Itty Bitty Ditty Committee"?
Subūrėm kartu su mano sesėm.
Ir su grotuvo chuliganu Piteriu Peskaderu.
- Taip. Mes - grupės nariai. - Mes sugalvojom šį pavadinimą?
Taip! Mes ieškojom savo skambesio,
ir, manau, kad suradom.
- Ateik čia! Tuoj aš tave! - Zikai.
- Per smarkiai! - Atleisk!
Dabar. Prieisiu ir užkalbinsiu.
Nekalbinsiu.
Užkalbinsiu. Štai taip.
Ne. Einu atgal. Negaliu.
Galiu.
Zikai. Penio zona!
Ne. Ne dabar. Ramiai, kareivi.
Pasiruošt. Startas!
Luiza! Ateik žaist "numirėlis krinta".
Jūs - ten, o aš - čia. Bet ačiū.
Ji bijo.
Ne. Bijau to, kaip man čia patogu. Čia.
Ji bijo, kad nukris jos kepurė.
Pati tu bijai, kad nukris mano kepurė. Aišku?
Geras pokštas. Lyg ir.
Nesuprantu, ko ji su ja vaikšto kaip kokia penkiametė.
O varge.
Beibis.
Ką pasakei? Žodį iš B raidės?
Aš girdėjau "lady".
O aš girdėjau "pasiutligė".
Aš tau parodysiu pasiutligę.
Ramiau. Ramiau.
Ko čia baratės?
Kvailas bankas. Nušvis naujom spalvom.
Nušvis šūdinom spalvom.
Viskas bus gerai, Bobai. Bobai?
Manai, jis pamena, kad užsisakiau mėsainį?
Taip.
Jūsų šaligatvis - niekam tikęs.
Mačiau, kaip žmogus suklupo.
Kaip švęsite paskolos pratęsimą?
Gal man užsakyt marškinėlių? Mielai vilkėčiau.
Mums nepratęsė termino, Tedi.
Ką? Juk nunešėt mėsainį!
- Jis mažina mėsą, Tedi! - Vajė!
Jis mažina mėsą.
Bobai, nusiramink.
Septynios dienos. Mums pavyks.
Per 7 d. reik parduot tiek mėsainių, kad sumokėtume įmoką, o tai...
Daug.
Ne tiek jau daug. Mums pavyks.
"Prieplaukoj" bus daug žmonių
dėl 80-mečio šventės.
Taip, 80-metis.
Daugiau lankytojų.
Tiesa.
Lankytojai turi burnas.
Į jas galim kimšt mėsainius.
Taip. Lankytojai turi burnas.
Burnos lankosi.
Štai, girdi? Juk geriau, kai turi viltį?
O ne šūkauji ir baugini.
Ir neverti žmonių nervintis dėl užsakymo.
Taip, truputį geriau.
Šią vasarą gyvenimas nušvis Dainuok!
Naujom spalvom
O Dieve.
Nėra jau taip blogai.
Ypač jei tave domina smegduobės.
Nėra priėjimo prie durų. Jis reikalingas žmonėms,
kad užeitų į užkandinę.
Sveiki, pone Daulingai.
Nieko tokio. Mums viskas gerai!
Septynios dienos!
Jis purto galvą, bet turbūt tik musę baido.
Saugokis!
Praleiskite namo savininką! Turtingą savininką!
Nieko sau duobė, Bobai.
- Ką padarei? - Ką?
Sutinku.
Ji negalėjo atsirasti dėl senų vamzdžių,
kuriuos savininkui seniai derėjo pakeisti.
Tikra tiesa, pone.
Ar tai svarbu? Nes mes, Kalvinai,
dalinam šventės skrajutes ir pumpuojam šampę.
Ar greit jūs ją užkasite, pone Fišoderi?
Pažiūrėsim. Kurie dabar metai?
- O Dieve. - Jis juokauja.
- Jūs juokaujate? - Sakykime, taip.
Šį reikalą skiriu tau, Feliksai.
Esi mano brolis nevykėlis,
bet gal duobės - tavo aistra.
Bus proga tau sužydėti.
Groveri, pavedu tai tau, nes tu esi - mūsų kažkas.
Advokatas. Ir pusbrolis.
Tuo pasirūpins savivaldybė.
- Gal kažkada. - Arba greičiau!
Girdi, Bobai? Duobę užkas.
- Ne pirmas kartas... - Džinai.
Gal pumpuojam iš čia?
Baigei platinti skrajutes?
Pavargau.
"80 pigių triukų metų, kai nenusirito beveik nė viena galva."
Labai mažai.
Taip. Tiki?
80 metų, ir nei uždrausta, nei sugriauta.
- Kaip mūsų tėtis. - Luiza.
Mano tėvas paliko man prieplauką ir šiuos pastatus.
- Gal pajuokavo? - Turėjo palikt man.
- Tikrai būtų juokinga. - Tiesa.
Rašo, kad gros gyva muzika pusiau renovuotoje estradoje.
Taip. Gros akordeonistai. Akordeonų žmonės. Visiems patinka.
Dar bus Džonis Džiazo Rankytės. Jis rankomis...
- Pats pamatysi. - Ačiū.
Ir mūsų grupė, "Itty Bitty Ditty Committee"!
Kalbi rimtai. Geriau pasitrauksiu.
Gerai, vyručiai, nebebūkim čia.
Viso, mėsainių žmonės. Pasimatysim, kai mokėsit nuomą.
Įdėk man į burną.
- Nuoma. - Ak, nuoma.
Pone Fišoderi. Turim prašymą.
- Ne, taip. - Vajė.
Bankas nervinasi dėl mūsų paskolos įmokos.
Gal galim trumpai nemokėti nuomos?
Kad sumokėtume bankui?
Norite nemokėti nuomos?
Ar teisingai supratau jūsų klausimą?
Tik šį mėnesį.
Sutinku su Feliksu.
Man mintyse dvejinasi, nes aš girtas.
Todėl pasakysiu "galbūt".
Tylėk. Važiuojam!
- Važiuojam šaligatviu - Ha!
- Kas per "Ha"? - Nemokėsim nuomos.
- Lengviau surinksim bankui. - Jis sakė "galbūt".
Ir mirktelėjo.
Jis - vienaakis. Kaip supratai, kad mirktelėjo?
Aš tokius dalykus žinau.
- Labas, Džimi. - Labas, Tina.
Geras. Kokia gili.
Kiekvieną akimirką mus gali praryti žemė.
Taip...
Nes ji mus labai myli.
Pone Belčeri, turite atsarginę užkandinę, jei Žemė prarytų šią?
Ne.
Luiza, pasitrauk nuo duobės. Pasitrauk. Prašau!
Einu į tualetą, o jie sakė,
kol kas negalima bus nuleisti vandens,
taigi paskutiniam...
Tikiuosi, jūs pasiskiepiję.
Aš pirma. Bent jau ne paskutinė.
Aš eisiu paskutinis. Noriu būt vyšnia ant torto!
KITĄ DIENĄ
MES DIRBAME ĮEIKITE PER VAIZDINGĄ MŪSŲ KIEMĄ
Liaukis spoksojęs į tą duobę. Eikš į lovą!
- Nė vieno lankytojo šiandien. - Žinau.
- Liko šešios dienos. - Taip.
O ponas Fišoderis nepaskambino mums dėl nuomos.
Vis dar nežinom, koks tas "galbūt".
90 procentų "galbūt" būna "taip".
Netiesa.
Daug sykių sakėm "galbūt" Tedžio kvietimui į knygų klubą.
Bet vamzdį sutaisė. Gerai, taip?
Mėlyno plastiko vamzdis. Šiuolaikiškas. Mes - madingi.
Pone Nusiminėli,
kaip ten sakydavo tavo mama?
Nepamenu. "Kažkas čia dvokia"?
Ne. "Viltis ir ryžtas pakels tave iš pats žinai ko krūvos."
Taip, sakė. Ji manė, kad tai - labai šmaikštu.
Tai - tiesa. Nagi, eime miegoti.
Rytoj skylę užkas, o mes parduosim milijoną mėsainių.
Ir tu galėsi pakeisti veido išraišką.
Laimingas.
Kupinas vilties.
- Bučkis. - Liaukis, prašau.
- Užmerktos akys ir šnipukas! - Lin.
"Aš myliu Lindą!"
Aš irgi tave myliu, Bobi! Marš į lovą!
Vaikai, greit išjunkite šviesą, gerai?
Mes - geri tėvai.
Tina jojo Džeriku paplūdimio link...
Džimis Džunioras jojo savo žirgu Veriku.
Verikas... Sveinas. Iš Ispanijos.
Per lėtai.
Aš bėgu. Aš bėgu.
Jei nori pasivyt, nusimauk savo apsmukusius džinsus,
tapsi aerodinamiškesnis.
Nusimovei? Puiku!
Tu teisi. Su apatiniais joju greičiau.
Jie šuoliavo kartu nesibaigiančiu smėliu.
Tobula diena. Viskas, ką mėgstu.
Tu, mano pagrindinis žirgas Džerikas.
Trūksta tik... Štai ir jie.
Sveiki, gražuoliai zombiai.
Sveika, Tina!
Velnias. Aš tau kai ką turiu.
Ar tai, apie ką pagalvojau?
Mano pakabukas-segtukas.
Geras.
Kaip aš jaudinuosi.
Neturėčiau jaudintis savo fantazijoje.
Tai - fantazija?
Nesijaudink. Pamiršk.
Žiūriu, kažko pernelyg gerai
- joju ant žirgo viršaus. - Žirgu.
- Ką? - Nieko.
Pala, sustokim.
Džerikai.
Nemėgstu sustojimų.
Tai kodėl jaudiniesi savo fantazijoje?
Abejoji, ar tinku į vasaros vaikino vietą?
Abejoju, ką?
Jaučiu abejonę.
Gal pats susikurk savo fantaziją ir klausinėk.
Negadink visko, Džimi iš fantazijos.
Pati viską gadini. Verti mane taip šnekėti.
Nesąmonė. Tu pametei džinsus ar protą? Ką?
Ei, nusiramink.
- Pats nusiramink? - Tina, nusiramink.
Kas čia vyksta? Kas čia vyksta?
Mes linksminamės sumautame paplūdimyje.
Po galais!
Gerai skamba.
Tėtis daiktus naudoja ne pagal paskirtį.
Ačiū! "Itty Bitty Ditty Committee"!
Sveikas, Kenai! Atėjai!
Sakei, vyksi į konferenciją Hjustone.
Gerai, pakalbėsim vėliau.
Ar norite paklausyt dar vienos dainos?
Kas čia...
- Liaukitės. - Ką?
- Liaukitės groję. - Kodėl?
Mes jus girdim savo planetoj, mums net dantys skauda.
- Turite dantis? - Manau, kad taip.
Gal pasiimkit kitus instrumentus?
O gal gerai pagalvokit, ar muzika - jūsų sritis?
Bet visi mus mėgsta.
Ne, jie tik mandagūs.
Matai? Visi išėjo.
Nesmagu.
Nesakau, kad sunaikinsim jūsų planetą,
bet tokia galimybė lieka, jei dar grosi tuo daiktu.
Viso.
Ačiū, kad atėjote.
Žinau, esat užsiėmę.
Domeki, Bakaneko, Okoro Kamui, nelegalus Burobu pliušinis žaisle,
Kuči Kopi, ištirpęs Kuči...
- Mums smagu čia būti. - Bučiuok šikną.
- Ką? - Girdėjai.
Liaukitės. Turiu bėdą.
Mokykloje Klojė Barbaš pavadino mane beibiu.
Ką darom? Turit idėjų? Klokit.
Nudėkim ją su patranka? Karatė kirčiu perkirskime pusiau?
Sugaukim ryklį ir meskim jį jai? Tiesiog pirmos mintys.
Gal kas papildys?
Turim patranką, karatė, ryklį. Dar?
Kodėl ji pavadino tave beibiu?
Aš nenorėjau žaist "numirėlis krinta".
Nenorėjau, kad monetos išbyrėtų iš kišenių.
Aišku.
Gerai jau. Dar dėl kepurės. Dėl ausų.
Nežinau, ar pastebėjot, bet aš dažnai ją dėviu.
Taip, kai dabar pasakei, aha.
Kai kas mano, jog Klojė sakė, kad aš bijau pamesti kepurę.
- Visiška nesąmonė. - Žinoma.
Iš kur ji ištraukė, kad aš - beibis?
Aš įsižeidžiau. Tik pamanykit, beibis.
Tu dabar kalbi su žaislais.
Ne laikas dabar apie tai?
Jūs - mano kolekcija.
Kai kurie jūsų - apgadinti,
todėl džiaukitės, kad dar jus laikau.
Taip, aišku. Supratau.
Kodėl ji - vaikiška?
Taip, gavau ją dar darželyje
ir mąsčiau, kad gal nebenešiosiu jos...
Pala, atsuk. Sakei, nuo darželio?
- Taip. Nežinot šios istorijos? - Ji ilga?
Ša! Pasakok.
Tėvai man padovanojo ją atvedę į darželį,
nes aš bijojau ar panašiai,
ir mama man ją uždėjo, kad būčiau drąsi.
Tavo galva nepaaugo nuo darželio laikų?
Kai kurių galvos jau nuo mažumės būna tobulo dydžio, aišku?
Mes turim galvoti idėjas.
Kaip man pasipriešinti Klojai, susigrąžint reputaciją ir laimėti?
- Ištirpusi idėjos lemputė. - Sakyk.
Tu lipk į duobę.
Į duobę priešais restoraną?
Taip! Įrašyk video.
Tu toje baisioje tamsybėje.
- Esi savimi. - Įdomu.
Žinai, kaip sakoma...
Beibiai išlenda iš tamsybės ir atgal negrįžta.
- Taip sakoma? - Taip. Nuolat.
- Negirdėjau. - Tiek to...
Pažaisk "numirėlis krinta", Luiza.
Nukrisk į bedugnę.
Kietai skamba. Pripažink.
- Tavo burnos kvapas blogas. - Liaukis. Aš valiausi.
Aš turiu įrašyti tave lipančią į duobę,
kad įrašą parodytum vaikams mokykloj?
Taip. Nes beibiai iš tamsybių išlenda, o ne atvirkščiai.
Liaukis.
Tai ką man daryti?
Sakyk: "Luiza, nelipk ten. Pavojinga."
O aš lipsiu, tada tu aiktelėk.
Šitaip?
Ne, įtikinamiau.
- Galiu sakyt: "Mieloji, ne." - Ne.
Tai gal "Kąąą..."?
Tik tuos žodžius ir aiktelėk. Ačiū.
Kas už tai, kad tai darytume ryt ryte?
Džinai, beveik pakėlei ranką.
Ne! Tėvai mane sulaikys. Turiu lipt dabar.
- Filmuoju. - Gerai.
Nėr jau taip baisu.
Nemąstyk per daug.
Esi didelė mergaitė, nagi!
Luiza, nelipk ten. Pavojinga!
Įrašiau. Paskutinė - itin kieta.
Aš negaliu.
Šito nesitikėjau.
Pamirškim, kad iš viso prašiau...
Luiza, tu gyva?
Taip!
Norėjai kristi mojuodama rankomis?
Jei taip, tau pavyko.
Taip, viskas pavyko puikiai.
Galite numesti man žibintą?
Gaudyk.
Sakei "oi", nes pagavai?
Puiku!
Tai nufilmuota?
Taip. Manau, pakaks.
Gal padėsit man išlipt?
Aš čiupsiu už virvės, o jūs traukite mane į viršų.
- Su rankomis? - Gerai.
Sakyk, kada pradėt.
Gerai, bandysiu...
Kvailas purve, nekenčiu tavęs.
Neužgesk, sumauta šviesa.
Gerai, trauk.
Palaukit. Įstrigo pėda.
Pėda įstrigo. Nieko baisaus.
Viskas bus gerai.
Kas čia...
Ir kaip ten mūsų mergytė?
Dabar tai - nusikaltimo vieta. Puiku, puiku.
Šaunuolis, tėti!
Mano vaikutis. Mano mielas vaikutis.
Pakaks, mama! Liaukis tu su tuo "vaikučiu".
Atleisk. Ateik čia.
- Mano vaikutis. - Mama!
Žmogus negyvas, o jo kaulai nukrito tau ant veido.
Man į burną! Į burną!
Aš paragavau mirties.
Apgailestauju, Luiza, bet tai - siaubas.
Nemanau, kad nusikaltimo vietas greitai užverčia žemėmis.
- Nusikaltimo duobė. - Džinai.
Jie - labai lėti.
Sveiki, seržante Boskai.
Valo žemes plonais teptukais.
O pietų pertrauka - amžina, nes jie valgo mažutėmis šakutėmis.
Dėl šakučių pajuokavau, bet taip, tai truks ilgai.
Po galais.
Tarp šonkaulių rado kulką.
Nemanau, kad jis ant jos nukrito, jei suprantate mane.
Tai - priešais jūsų restoraną. Tu nušovei?
Ką? Ne!
Ramiau. Tik paklausiau.
- Ar tikrai? - Taip, tikrai.
Nežinau. Sykį mačiau, kaip jis suglamžė čekį.
Net šiurpas nukrėtė.
- Tiek daug pykčio! - Džinai.
- Nusikaltimo duobė! - Nusikaltimo duobė!
- Tina. - Atsiprašau.
Grįžtu į darbą.
Į vagysčių skyrių, kuris net geresnis už žmogžudysčių.
Visi taip sako.
Kartais žmogžudysčių skyrius prašo mūsų pagalbos.
Dink iš čia! Eik!
Jums irgi metas į mokyklą, vaikai.
Tik nelaipiokit į jokias duobes, girdite?
Ir nelįskit į jokius plyšius.
- Mano mielas vaikutis. Ateik pas mane! - Mama!
- Tu myli mane. - O tu - mane.
- Tu myli mane. - Tu myli mane.
Reikia mums tuoktis.
Sutinku!
Ką čia turi? Akmenuką?
Luiza, čia - įkaltis! Derėjo atiduoti policijai!
Ką? Dantiferis? Ne, jis - mano. Aš jo nusipelniau.
- Kai pati lipsi duobėn... - Netyčia įkrisi.
Grakščiai nusiridensi klykdama?
Įlipsi į duobę,
galėsi pasilikti tai, kas tau įkris į burną. Tokia taisyklė.
Ji galioja ir vietoms stadione!
Pažvelkit. Argi ne keisčiausias daiktas pasaulyje?
Nereikia taip arti.
Bijai danties!
Jis buvo mano burnoje, Tina!
Tai, jog jis pas tave, prieštarauja įstatymams.
Nebijok. Tai - suvenyras. Turėsiu jį ir tiek.
Žiūrėkit, numirėlio dantis.
Ji jį rodo visai mokyklai.
Naktį nulipau į smegduobę,
radau ten skeletą, ir jo dantis įkrito man į burną.
Kietai, tiesa?
Čia jums tikras "numirėlis krinta".
Spėju, galbūt. Nežinau.
Labai dramatiška, viską nufilmavome.
Bet dar reikia perkelti į formatą, tinkamą visam pasauliui.
Mano tėtis, regis, turi tokį grotuvą.
Tau tik taip atrodo.
Klausimų bus?
Elajus tau padovanojo prie grandinėles prisegtas savo kabes?
Kaip romantiška.
Taip. Aš būsiu jo vasaros mergina.
O jam jų nebereikia?
Tu ką, gydytoja?
- Nežinau. - Kur tavo kortelė?
Gal pats metas padovanoti šitą grožį?
Valgykla, gana magiška vieta.
Tik atpainiosiu,
o tada išmuš lemtinga minutė.
Zikai, mesk tą vištienos gabaliuką man į burną.
Gerai.
Dar sykį.
Jis vis dar nesugauna.
Jis tai daro visą aštuntą klasę.
- Dar sykį. - Gal liaukimės?
Ne, turiu pasakyti, jog sugebėjau sugaut jį burna.
Labai reikia. Antraip, visa tai - veltui.
Supratau. Mums pavyks.
Gal ne dabar. Jis labai užsiėmęs.
Bet labai jaudinuosi.
Todėl ir nusprendžiau įkurt savo fondą "Smegduobės vaikai".
Kad padėčiau vaikams, kurie buvo įkritę į smegduobes.
Tai keičia tave. Kai kam būna sunku.
Ketvirtokai, kodėl nesėdite?
O gal sėdite? Sunku pasakyti, nes jūs - maži.
Luiza,
vis noriu paklausti, kur gavai šią kepurę?
Noriu tokią nupirkt dukterėčiai.
Jai - treji ir jai patinka zuikiai.
Atstok, Labonz.
Kas? Noriu ją pralinksmint.
Ji dar nesiprašo ant puoduko.
Siaubas.
Labas, Luiza. Ar maistingai pavalgei?
Juokiasi ta Kloja Barbaš. Aš jai pasijuoksiu.
Ji nedrįs.
- Kas? - Nieko.
Gerai, paskambinkit. Ačiū. Viso.
Kiek balso pranešimų normalu palikt patalpų šeimininkui?
Priklauso, ar tu jam patinki.
Negaliu patikėt, jog visą šį laiką gyvenom virš negyvėlio.
Nieko nejutau.
Įdomu, kieno tas skeletas.
Džordžo Vašingtono?
Kitų mirusių nesugalvoju.
Kas ten bebūtų, jis buvo mirtinai nužudytas,
paskui jį mirtinai užkasė kasėjas žudikas.
Turbūt Skorpiono ženkle gimęs.
Paskambinsiu dar sykį.
- Ramiai, Bobai. - Nekokia mintis.
Lin, mes turim mokėt bankui.
Apie tai nuolat rėkauji.
Liko tik keturios dienos.
Mes niekaip nesurinksim nuomai ir bankui.
Nepardavėm nė vieno mėsainio.
Tedis pirko jų daug.
Nepardavėme jų niekam, išskyrus Tedį.
O Dieve, kalba apie tą duobę.
Paaiškėjo, jog šįryt Oušeuno gatvėje rasti
"Stebuklų prieplaukos" darbuotojo Denielo DeAndželo palaikai.
Lankytojams jis buvo žinomas Cukrinės vatos Deno pravarde.
Cukrinės vatos Denas?
- Pardavinėjo kukurūzų dešrainius? - Mama, ša.
Pasak policijos šaltinio,
šįvakar sulaikytas įtariamasis.
Štai. Jie jau sulaikė įtariamąjį.
Greit užvers tą mūsų duobę žemėmis.
O ponas Fišoderis mums paskambins
ir leis šį mėnesį nemokėti nuomos, ir viskas mums bus gerai.
Lyg duobės nebūtų buvę.
Gal tu teisi.
Atleiskit, kad nervinausi. Atleiskit man visi.
Nauja žinia. Dėmesio.
"Stebuklų prieplaukos" savininkas Kalvinas Fišoderis sulaikytas
dėl įtarimų nužudžius Cukrinės vatos Deną.
- Kas čia... - Dieve mano.
- Negerai. - Jungiame policijos nuovadą.
Pone Fišoderi, gal šįkart pakomentuosite?
Nežudžiau aš atrakcionų darbininkų.
Štai. Dabar viskas aišku.
Likusius klausimus teikite
mano asmeniniam advokatui ir asmeniniam pusbroliui Groveriui Fišoderiui.
Mano klientas - nekaltas, ir mes tai įrodysime.
Aišku, to negyvėlio kūne rasta kulka iš mano brolio ginklo.
Aišku, visi girdėjo jį šaukiant: "Nudėsiu tave, cirkininke,
o kūną paslėpsiu taip, kad niekas nerastų." Aišku.
Bet kas iš mūsų nėra to sakęs,
lošiant su atrakcionų darbininkais lietingą naktį?
Niekas. Visi mes esame taip sakę.
Gal jis išnaudos savo vienintelį skambutį ir paskambins mums?
Orai.
80-mečio šventė vis dar vyksta.
Girdėjau, atrakcionai - už pusę kainos, o spragėsiai - nemokamai.
Taip, jie ten sukasi.
Žmonėms, regis, nerūpi, jog parko savininkas - žudikas.
Jei tik galėtume pasiekti tuos žmones.
Kodėl užkandinės nevaikšto?
Peršoktų sau tą duobę.
Kodėl pastatai neturi kojų?
Būtų geras.
Ir variklių su ratais?
Tai - jau mašinos.
Taip, mašinos.
O Dieve.
O, ne.
- O, varge. - Kas tėčiui?
O, ne.
O, ne, ne.
Tėti, nenoriu tavęs nutraukti, bet gal gali paduot ryžius?
- O Dieve. - Čia sviestas.
Bet sviestas gal ir geriau.
O, ne.
Na, kaip tu, dički?
Nežinau.
Vakarienės metu laikiausi prieš vaikus,
bet man labai neramu.
Tikrai? Nesimatė.
Mūsų patalpų savininkas sės už grotų.
Bankas atšauks mūsų paskolą ir pasiims mūsų įrangą,
o mes gyvensim kartono dėžėje gatvėje. Štai kas bus.
Bobai, man reikia tavęs. Tu reikalingas vaikams.
Ką čia šneki? Vaikams ir tau reikia, kad aš neprarasčiau verslo.
Ne. To verslo praradimas nėr toks baisus,
kaip šito verslo praradimas.
Rodai į mano krūtinės raumenis?
Ne, į tavo širdį.
Dabar esi Paniurėlis Bobas.
Bet tavyje juk dar yra Svajotojas Bobas?
Tas, kuris atidarė užkandinę,
užrašė ant jos savo vardą
ir ėmė kepti beprotiškus mėsainius iš pašėlusių produktų.
Naują mėsainį kiekvieną dieną.
Aš mėsainių nevadinau beprotiškais. To nepasakyčiau.
Supranti mane. Superkieti mėsainiai.
Nesvarbu, kaip aš juos vadinau, Svajotojas Bobas - kvailys,
o Paniurėlis Bobas mato tikrąją padėtį.
Žinai, ką padaryk Paniurėliui Bobui?
Ką?
Trenk jam į kiaušus šitaip.
Atleisk, atleisk. Juk supranti.
Tai - metafora. Tokia.
Liaukis! Jokia tai ne matafora.
Metafora.
Einu miegoti. Labanakt.
Kas žino, gal ponas Fišoderis nekaltas?
Jis išeis, o mes sumokėsim bankui įmoką.
Nežinau, kaltas jis ar ne, bet jis sės už grotų.
Bent jau kitiems kaliniams patiks jo akies tvarstis.
Kalėjime pravers, kai norės užmegzti pokalbį.
Viso, vaikai. Sėkmės mokykloje.
Džinai, tikiuosi, matematikos namų darbai tiks.
Stengiausi kaip galėjau. Ketvertas.
Aš irgi tikiuosi ketverto.
Skubus vaikų susirinkimas.
Ką? Dabar? Čia?
Taip. Reik pakalbėti.
Skubus vaikų susirinkimas lauke, prieš pamokas?
Ar tai susiję su Tinos kirpčiukais?
Visą rytą norėjau juos pataisyti.
- Ką? - Ne, klausykit.
Šiąnakt nugirdau mamos ir tėčio pokalbį.
Užkandinei gresia pavojus.
- Iš berniukų ar mergaičių pusės? - Iš visų.
Ponas Fišoderis negali sėst už grotų.
Jei sės, mama su tėčiu negalės sumokėt bankui, o tada šakės.
Nebeliks užkandinės.
O ką mes darysim su mama ir tėčiu po pamokų,
jei nebus užkandinės?
Įrašysim juos į kokį sportą?
Bet aš turiu gerų žinių. Ponas Fišoderis - nekaltas.
Nekaltas? Juk ką tik buvo kaltas.
Tai kodėl jis nekreipė dėmesio į tą smegduobę?
Jei būtum užkasusi vyruką ten,
ar neskubėtum kuo greičiau tos duobės užversti?
Arba bent jau paslapčia ištraukt tą negyvėlį ir paslėpt kitur?
Kaip tu slapstai savo dienoraštį kas vakarą.
Nieko panašaus.
Planas - toks.
Į mokyklą neinam...
- Ne. - Taip.
Reikia rinkti įkalčius, kalbėti su liudininkais.
Ir kuo greičiau.
Bet, Luiza, jei to nedarė ponas Fišoderis, tai kas tuomet?
Aš manau, kad greičiausiai susiginčijo du darbininkai.
Darbininkų ginčas.
Pasivagi Fišoderio ginklą,
suvedi sąskaitas su Cukraus vatos Denu ir išvengi kaltinimų.
Ir ką darysim su šia teorija?
Parašysim romaną.
Ne, eisim pas mūsų seną draugą Mikį.
Jis dabar dirba atrakcionuose ir žino visus gandus.
Pasirūpinau viskuo.
Užkandžiais, guma, naktiniu žibintuvėliu.
Užkandžiai. Aš - už.
- Naktinis žibintuvėlis? - Taip. Jei sutems.
Argi ne vietoj pamokų tuo užsiimsim?
Nežinau, kodėl pasakiau apie žibintuvėlį.
Pasiimkim savo dviračius.
Tiek to. Vis tiek neparuošiau namų darbų.
Puiku. Teks prasmukti pro galines duris,
kad mama su tėčiu nematytų.
Einam žemai, paskui mane. Apsimeskim šiukšlėmis.
Arba meškėnų kakais.
Puikiai susitvarkėm.
Išgelbėti poną Fišoderį, išgelbėti užkandinę, surast žudiką.
Ant trijų. Vienas, du, trys.
Išgelbėti poną Fišoderį, išgelbėti užkandinę, surast žudiką.
Ir mes - ne beibiai, o Kloja Barbaš - kvailė.
Judam.
Štai kaip turi prasidėti "Įstatymas ir tvarka". Kaskart.
Sveiki, ieškome Mikio.
- Mikio? - Taip, Mikio.
Rudi plaukai, buvęs bankų plėšikas, malonus vyrukas. Dabar dirba čia.
Pažįstu Mikį. Jis man skolingas 3,75.
- Dolerius? - Ir 75.
- Centus? - Taip, centus.
Kur jis dirba? "Klyksmo uragane"?
Jis ateis į antrą pamainą.
Gal žinot, kur jis gyvena?
Galėsim jam primint apie 3,75.
Karniapolyje. Visi atrakcionų darbininkai gyvena Karniapolyje.
Logiška.
Kur yra Karniapolis?
Į kairę nuo seno šunų maisto pastato. Bet neikit ten.
- Neiti ten? - Šunų maisto pastatas?
Taip, už stadiono.
Užuosite, tada - į kairę. Bet rimtai, neikit ten.
Kodėl kartojate "neikit ten"?
- Nes geriau ten neiti. - Aiškutis.
Tik norėjau pasitikslinti, kodėl ne...
Sveiki. Parkas atidarytas?
Ne. Aš tiesiog užsitrenkiau šitoj būdoj.
Taip, mes atidaryti. Atrakcionai - už pusę kainos.
Nepasinaudoti tokiomis kainomis būtų nusikaltimas.
Nauja iškaba. Manau, tiks.
"Mes keičiamės.
Užeikite per kiemą.
Keista nebus. Su meile, Linda ir Bobas."
Skamba profesionaliai.
"P. S. kieme dvelkia sysiukais, bet užkandinėje - ne."
Bobai. Žemės.
- Žemės? - Žemės.
Aš keliuosi.
Žemės. Jie užvers duobę.
Taip. Pažvelk.
- Kur jie važiuoja? - Šalin.
- Paliko žemes? - Paliko žemes.
Ar mums patiems jas suberti ar...
Gal kas nors kitas atvažiuos. Žemių pylėjai?
Gražu. Kaip kalnelis.
Man nepatinka. Žemės turi būt duobėje.
Bobai. Linda. Ateikit.
BOBO MĖSAINIAI
Mobilusis Bobo mėsainiamobilis.
Pardavinėsim mėsainius gatvėse.
Galite važiuot bet kur. Karšta gatvės mėsa.
Šis grilis - iš mano namų, bet pritaisiau ratus
ir rankenas, kad galima būtų jį vežti.
Yra šaldiklis gėrimams. Čia - skėtis.
Atskiras skyrelis bandelėms ir priedams.
Maniau, tu kepsi, Linda pardavinės, o aš jį jums stumdysiu.
Aš nuolat būsiu kartu su jumis,
palaikysiu gerą ūpą, būsim vieni kitų gyvenimų dalimis.
- Juoksimės, mylėsime, mokysimės. - Tedi, Tedi.
Tu - labai malonus.
Bet mes neturime leidimo prekiauti gatvėje.
Galim gauti baudą.
Niekis. Aš seksiu, kad farai nesiartintų.
- Mes negalim... - Man patinka.
- Ką pasakei? - Man patinka.
Jei negalit žmonių atvest pas mėsainius, tada mėsainius vežkite pas žmones.
Mano "mes neturime leidimo" tiesiog ignoruojama.
Liaukis, Bobai. Juk tai - ne įstatymas?
Man irgi reikia dėvėti plaukų tinklelį
dirbant virtuvėje, bet aš jo nedėviu.
To reikalauja įstatymas. Viso to reikalauja įstatymai.
- Bobai, šiandien reikia parduot mėsainių? - Taip.
- Po keturių dienų teks mokėti bankui. - Tiesa.
Nagi.
Tiek to. Bet tik todėl, nes labai reikia.
Ši užkandinė turi veikti. Be jūsų aš negyvensiu.
- Tedi. Sakiau jau, gerai. - Puiku.
Junk šitą mašiną.
Gerai.
Viskas gerai.
Sumažinsiu dujas, per stipriai paleidau.
Jūs atsineškite faršo
ir patogius batus,
ir gal man prijuostę, kad visi vilkėtume uniformomis.
Man šovė idėja.
Bobai, aš tuoj.
Bobai, nešk šen mėsą.
- Prašau, nešauk ant manęs. - Gerai. Nešk šen mėsą.
Kvepia dalykais, iš kurių gaminamas maistas.
Žiūrėkit, jų toks reklaminis šūkis.
"Dalykai, iš kurių gaminamas maistas"
Kažkas čia ne taip. Niekas čia negyvena.
Nesuprantu, kodėl. Čia - gražu.
Girdite?
Jie - pikti.
- Pažiūrėkim. - Gerai.
Pasiilgau mokyklos. Staiga pajutau meilę trupmenoms.
Taip, noriu mokytis fotosintezės.
Jei čia Karniapolis,
gal nederėtų trukdyti jiems piktai leisti laiką?
Regis, jie sprendžia, ką papjauti,
o pamatę mus sakys "papjaukim juos".
O gal ir ne.
Jie žaidžia su guminėmis antytėmis?
Kaip miela?
Sėkmės antytė. Po šimts.
- Vaikai. - Labas, Miki.
Sveiki.
Atėjot kvaišalų? Bet jūs juk jų neperkat.
Aš net piliulių negaliu praryti.
Mes jas slepiam jo maiste.
Norėjom tavęs kai ko paklausti.
Miki, tavo eilė.
Galiu praleisti?
Žaidžiam sėkmės antytes, bet pagal atrakcionų taisykles.
Gana linksma.
Daugiau alaus ir riksmų, nei vaikams žaidžiant "Prieplaukoj".
Minime Cukraus vatos Deną.
Todėl dar ir lošiam iš pinigų,
stumdomės ir kumščiuojamės.
Pirma pamaina padarė memorialą
buvusioje jo darbo vietoje prieplaukoje.
O mes, antroji pamaina, darom šitą.
- Paklausk. - Gerai.
Greičiau, gerai?
Palauk. Negi man imt ir klaust:
"Ei, Miki, kuris darbininkas nudėjo Cukraus vatos Deną?"
Pala. Klausi, kuris darbininkas nudėjo Cukraus vatos Deną?
Nuskambėjo panašiai.
Atėjote į Karniapolį
ir užsipuolate mus, neva mes nudėjome kolegą?
Regis, taip. Tiesa?
Negana to, jog ponas Fišoderis nudėjo mūsiškį,
nieko sau bosas, tiesa?
Taip.
Bet kaltinti tuo mus?
Jie - tik vaikai.
Vakai-farai. Maži fariukai. Būna tokie.
Kad patektų į mažas erdves ir slėptųsi dėžėse.
Ne, aš juos pažįstu.
Jie - ne farai, o užkandinės beibiai.
Nesakykite to žodžio.
Kokio? Užkandinė? Atleisk. Restoranas.
To jau per daug.
Pirma Fišoderis nužudo Cukraus vatos Deną, o dabar - šitai?
Gal mano tatuiruotė - kardu perverta širdis su kaukole
ir užrašu "miręs viduje", bet aš turiu jausmus.
Kai kurioms antytėms sekasi
Kai kurios lenkia nugarą už duonos kąsnį
Mes - krūvelė nusikaltėliškai atrodančių ponų
- Bet mes jau atsėdėjom - Taip
- Už nusikaltimus jau sumokėjom - Beveik visi
Ir už nusižengimus
Dabar prekiaujam dešrelėmis tešloje
Nors ir grėsmingai mes atrodom
Tai nereiškia, kad Fišoderis gali mus žudyti
Darbas čia - pavojingas
Vieną dieną valai vėmalus Kitą - tavęs jau ieško
Siaubas koks
Turėti bosą
- Kuris mažai moka - Kuris mažai moka
Paskui dar ir užverčia
Kai kurioms antytėms
- Sekasi - Taip
- Bet ne mums - Tai jau ne
- Nevykę liurbiai - Visi kartu
Labai blogai Labai nekas
Todėl mes žaidžiam su antytėm
Geras. Sėkmės.
Gal jau eime? Ne.
Kai kurioms antytėms sekasi
Mes jus išklausėm, dabar klausykit jūs
Jūsų gyvenimas - dar geras
Jums baisu? Pabūkit mano vietoj
Neseniai buvo visai blogai
Viena pana mokykloj pavadino mane beibiu
Ką?
Taip
Nors esu maža Pamatysit
Aš sužinosiu Kas nužudė tą tipą
Jūs manot, kad tai - Fišoderio darbas
Bet aš surasiu įkalčių Ir jis bus išteisintas
- Esu maža - Siaubas koks
- Visi taip sako - Turėti bosą
- Nedraskyk akių - Kuris moka mažai
- Eik žaisti - Paskui dar ir užverčia
- Kai kurioms antytėms - Labai blogai
- Sekasi - Labai nekas
- Bet aš parodysiu - Todėl mes žaidžiam
- Kas yra kas - Su antytėm
Parodysiu, ką moku
Parodysiu, kokia esu drąsi
Tokia esu, nors dar maža
Parodysiu, pamatysit
Eime. Apsieisime ir be jų.
Gražios dienos.
Matėt? Ne farai.
Farai nešoka taip. Jie šoka taip.
Kažkoks Karni-šlamštpolis.
Man patiko.
Gal surengsiu čia savo gimtadienį.
Puiki mintis.
Tema bus "nepatenkinti".
Gražu.
Aš man - paranoja, ar tas baisus tipas mus seka?
Gal prisiminė, kad pamiršo mus nužudyti?
- O Dieve. - Čionai.
- Aklagatvis. - Blogiau nei kryžkelė.
- Tina, kodėl mus čia atvedei? - Nesąmonė.
Atleiskit, nenorėjau jūsų gąsdinti.
Ne, viskas gerai.
Sekioji vaikus. Kam tai gali nepatikti?
Kuo galime padėti?
Jūs klausėte, kas būtų norėjęs Cukraus vatos Deno mirties?
Anksčiau. Jau nebe. Jau pamiršom.
Turiu jums kai ką pasakyti. Ten nenorėjau sakyti.
Jie nenori girdėti manęs.
Mes klausome.
Gal tik į akis nežiūrėsime.
Aš ten buvau tą paskutinį vakarą, kai Denas buvo gyvas.
- Tikrai? - Taip.
Mes žaidėme sėkmės antytes prieplaukoje.
Denas, žinoma, susipyko su ponu Fišoderiu.
Ponas Fišoderis apmėtė jį antytėmis.
Vis šaukė "žemyn" ir tai trikdė.
Suprantu.
Po žaidimo grįžau pasiimti savo streso kamuoliuko.
O Denas, ponas Fišoderis ir Feliksas Fišoderis
rėkė vienas ant kito ir mėtėsi antytėmis.
Pala. Feliksas irgi žaidė?
Ne, nežaidė.
Ponas Fišoderis neleidžia jam žaist,
nes Feliksas kalba už antytes skirtingais balsais,
tad žaidimas užtrunka.
Todėl keista, kad jis tą vakarą atėjo.
Bet jie nenori girdėti, kad tai - gal ir ne pono Fišoderio darbas.
Dieve mano. Žinoma.
Feliksas Fišoderis. Tai - Felikso stilius.
Jis galėjo paimti pono Fišoderio ginklą.
Jis mušėsi su ponu Fišoderiu ir Cukraus vatos Denu.
O svarbiausia, jis turi motyvą - pakišti brolį.
Nes pyksta ant brolio, kad jam nepatinka antyčių balsai?
Ne, nes jei ponas Fišoderis sės už grotų, Feliksui atiteks jo pinigai.
Reikia eiti į policiją.
Aš gal neisiu į policiją.
Turiu surinkti skalbinius, nes jie jau išdžiūvo.
- Jokių problemų. - Gerai.
Greičiau, varom.
Ačiū, baisusis tipe. Myliu tave. Viso.
Viso.
Viskas puikiai telpa.
O kas čia?
- Alyvuogių baras. - Kas?
Maniau, čia padėsi importines alyvuoges.
- Nemanau... - Kol žmogus laukia mėsainio,
galės pasivaišinti alyvuoge.
Aišku.
Įsimečiau stiklainiuką. Sumokėsi vėliau.
Mobilusis Bobo mėsainiamobilis bus prašmatnesis už Bobo užkandinę.
Priprasi.
Kur Linda? Ji praleis visą...
pasiruošimo įdomumą.
- Kas čia? - Man aišku.
Jokių klausimų.
Aš atsakinga už reklamą.
Paėmiau Džino mėsainio kostiumą, išardžiau klyną ir štai.
Aš stumsiu produktą, o jūs stumsit vežimėlį.
- Kam tas bikinis? - Vasara.
- Seksas vilioja klientus. - Taip, Bobai.
Ar čia - seksas? Mėsainis su bikiniu?
Taip.
Tiek to, važiuojam.
Puiku.
Aš tai sapnavau.
Nepasakok.
Gražus sapnas buvo.
Tik be Lindos. Buvo tik mėsainis su bikiniu.
Vis tiek nepasakok.
Aš toks laimingas. Išgelbėkime jūsų užkandinę!
Seržante Boskai.
- Po šimts, išgąsdinote mane. - Atleiskit.
Prie faro slapčia geriau nesėlinkit.
Tai - mūsų darbas. Mes sėlinam prie jūsų.
Ko jums reikia?
Buvome policijos nuovadoj, kur jūs gyvenate, spėju.
Bet niekas iš žmogžudysčių skyriaus su mumis nekalbėjo.
Tada nuėjom į vagysčių skyrių, bet pasakė, kad jūs sekate vagį.
Jie pasakė, kur mane rasti?
Sakė, jūs - prie pavojingos baikerių gaujos būstinės,
tai mes sakom: "Vienaakių gyvačių"?
Sako: "Taip". Sakom: "Mes juos pažįstam."
O jie: "Ką?" O mes: "Taip, geri vyrukai."
Žemyn, žemyn.
Pats jūs žemyn.
- Džinai. - Atsiprašau. Mes jau žemai.
Ką turim pamatyt?
Baikerius.
Bet ką darančius?
Kai kas pašnibždėjo, jog jie pavogė karaokės įrangą,
todėl žiūriu, ar jie bandys ją kur išvežti.
Kažkaip ne jų stilius.
Aišku.
Mes atėjom pasakyti, kad policija sulaikė ne tą vyruką.
Ponas Fišoderis nežudė Cukraus vatos Deno.
Nužudė jo brolis Feliksas.
Ar jūs neturėtumėt būti toj vietoj,
kur daug knygų ir panašiai?
- Knygyne? - Ne.
- Mokykloj? - Taip, mokykloj.
Kai kurie mano, kad mums dabar derėtų būti mokykloj, taip.
Tina, užkandinė, pamiršai?
Jei ponas Fišoderis sės už grotų, užkandinei - šakės.
Ji prasmegs
iki pat Australijos su jos dūdelėmis.
Lipkit lauk iš mano pasalos automobilio.
Eikit gaudyt buožgalvių ar ką ten vaikai gaudo.
- Buožgalvių? - Taip.
- Buožgalvių? - Taip. Kurie virsta varlėmis.
Mes žinom, kas tai.
Nors žinojau, bet gerai pasitikslinti.
Mes - miestiečiai.
Aišku. Jūs tik vagis gaudot.
Niekuo nepadėtumėt, net jei norėtumėt. Nes tai - žmogžudystė.
Jūs nieko nežinote apie tą bylą.
Žinau kai ką. Viską.
Tai pasakykit.
Aš žinau tai, ko nėra protokole.
- Aha, kurgi ne. - Žinau.
Duobėje prie kūno dar rado rankogalių segtuką.
- Taip? - Unikalų.
Rankų darbo. Bananas su absolvento kepure.
- Elegantiška. - Darbininkai nesegi segtukų.
Jie nešioja marškinėlius be rankovių.
Žinau, kad jie nesegi segtukų.
Bet Fišoderio namuose antro segtuko nerado.
Taip.
O Felikso namų neapieškojo.
Eime ieškoti to segtuko Felikso namuose.
- Greičiau. - Blogas planas. Man nepatinka.
Puiku, pagaliau nešdinsitės
su visom savo erzinančiomis kalbomis.
Seržante Boskai, matėt, ant stogo palikot žibintą?
Ką? Velnias. Šunsnu...
Nors jie nematė, kad čia - aš.
Dinkit. Nagi, štiš.
Labas, vaikai. Labas, Luiza.
Sveikas, Padare.
- Erzinat tą mielą policininką? - Ne.
Aš - ne policininkas. Ką čia...
Šunsnu... Bliamba.
Atleisk. Tu - šiaip vyrukas. Atsiprašau.
Jūsų ženklelis - prieky. Iš lauko matosi?
Ir ant puodelio užrašyta "Seržantas Boskas".
Gana, lauk iš čia.
Švieži karšti mėsainiai. Seksi mėsainiai.
- Lin. - Ko?
Suvalgykit mėsainį
Ar ji nepanaši į trenktą gatvės kekšę?
Ne itin.
- Kaip mėsainis? - Puikus.
Nesu valgęs lauke.
- Pala, ką? - Sveiki.
- Prekiaujate mėsainiais? - Taip.
Norėčiau su sūriu.
Kodėl nusprendėt pirkt mėsainį?
Išalkau.
- Ir pamatėt... - Vežimėlį.
Ir moterį su...
Ji - ne su mumis. Štiš.
Bobai.
Švieži karšti mėsainiai. Seksi mėsainiai.
HIGIENOS INSPEKTORIUS
Bobai, čia - Hjugas.
Higienos inspektorius?
O Dieve. Jie žino, kad neturim licencijos.
Ar aš turėjau tai išgirsti?
Slėpkis.
Gerai, nors tai - keista.
Sutapimas, ar ne?
Aš ėmiau tepti lūpas vazelinu,
ir tu darai tą patį?
Turėtum jaustis pamalonintas.
- Tiek to, tepkis. - Ačiū Dievui.
Mus pamatys.
Slėpkimės "Stebuklų prieplaukoj". Tedi, važiuojam.
Aš dar valgau.
Ir man su jumis?
Taip, nekišk galvos.
Eini, Ronai?
Atleisk, pasitepiau lūpas.
Namelis medyje. Pirmyn.
Dangus? Panašu į dangų.
Regis, ji sako, kad mes - pirmi.
Bet mums ne visi namie.
Dievuliau. Sakau, lipkim kopėčiomis
ir paklausykim, ar ten yra Feliksas.
Skamba logiškai.
Feliksai Fišoderi?
Atvežėm jūsų sukūrinę vonią nameliui medyje.
Gerai, jo nėra.
O Dieve.
Žmonės, ieškom banano formos segtuko.
Išsilavinusio banano formos segtuko.
Mes - žudiko namuose, jūsų žiniai.
Taip. Jei jis pasirodys, kaukis.
Ar grįžtam į seną savo vietą?
Gal pavojus jau praėjo?
Ar liekam čia? Gal čia kas nupirks mėsainių?
Kad tavo maistą išvemtų kalneliuose?
Žiūrėkit, prie "Bobo užkandinės" rikiuojasi eilė.
Ne. Mes - ne "Bobo užkandinė".
Mes dabar dirbam čia.
Prieplaukoje.
Nedirbam, bet kurį laiką čia pabūsim.
Mes niekada taip ir nesivadinom.
Sveiki, ponia. Pone.
Galit užsisakyti bet ką iš pirmo trečdalio priekinio meniu,
ir kairiojo vidurinės dalies stulpelio
meniu nugarėlėje.
Vaišinkitės importine alyvuoge, kol laukiate.
Tik dantų krapštuką grąžinkite.
Bobas keistai žiūri.
Nieko tokio. Gali pasilikti.
Nėra. Visur apieškojom.
Jo tikrai nėra šitam minkštam kašmyro megztinyje,
kurio negaliu neglostyti.
O gal yra? Paieškosiu kruopščiau.
Grįžau namo.
Šūdas, ateina. Slėpkis.
O tu - pas save namie?
Blogai pasislėpėm.
Džinai, tu stovi prie sienos.
Kur jis mažiausiai tikisi.
Šūdas. Į spintą.
Lipu į viršų.
Paimsiu kai ką iš spintos.
Šūdas. Dingstam iš čia.
Gal ten?
Taip, greičiau. Bėgam.
Gražus vaizdas.
Gerai.
Nežiūrėk, nežiūrėk.
- Žiūrėk. - Ne.
- Fane, madų šou. - Ne.
- Taip. Žiūrėk. - Ne, aš apsimiegojusi.
Čia - toji Fanė iš kalėjimo?
Spėju, jau išėjo, ir jie vėl kartu.
Tarp jų yra chemija.
Fane, Fane.
Mano kelionių kostiumas. Žiūrėk.
Tau patiks. Žiūrėk.
Nagi.
Iš šalies bėgam vos kartą gyvenime.
Nusipelnome atrodyti puošniai.
Aš nenoriu bėgt iš šalies. Per toli.
Pala, gražu.
Taip. O ką vilkėsi tu?
Kepurę, panašią į šortus ir šortus, panašius į kepurę.
- Gerai. - Bus gerai, patikėk.
- Ar kalbėsimės kol krausim lagaminą... - Iki.
Gerai, susitiksim vietoje.
Bėgam iš šalies, bėgam iš šalies
Feliksas su Fane pakišo Fišoderį, o patys bėga iš sumautos šalies.
Negaliu patikėti.
Čia tvankoka.
Atversiu langučius.
Manau, galim lipti čia.
Tina, lipk pirma.
Ką? O Dieve.
Keista vieta nešvariems indams.
Jis juk žudikas. Galbūt.
Žudikai turbūt išmėto nešvarius indus po visus namus.
Džinai, pabandyk atidaryt tas duris.
Džinai, ką padarei?
Nežinau.
Gal po šito man bus lengviau gimdyti.
Ačiū.
Turiu klausimų apie šį judantį balkoną.
Manau, kad juo pristato maistą, o jis juo nuleidžia nešvarius indus.
Tada man jis patinka.
Lagamine, tuoj tu skrisi.
Dieve, jis mus pamatys.
Ar nieko nepamiršau? Mėtinukus įsidėjau.
Šortukus miegui - irgi.
Viskas gerai.
Drėgnos servetėlės.
Nusisamdysiu drėgną valytoją vietoje.
Ačiū Dievui.
Turim jį pasekti.
Ne. To nebus.
Džinai, palaikyk mane.
Galima pasamdyti drėgną valytoją?
STEBUKLŲ PRIEPLAUKA
Aš - sveika.
Gerai. Mes jį paseksim
ir pranešim policijai, kai paaiškės jos planas.
Aš irgi noriu tokio indų balkonėlio.
Prašom. Normalus "Stebuklų prieplaukos" mėsainis.
Pardavėme daug maisto.
Tedi, vežimėlis - tobulas. Tiksliau, ne tobulas, bet geras.
Niekis. Tiesiog padėjau draugui.
Bet gal mums pervažiuoti į kitą vietą?
Kad mūsų nesučiuptų.
Mūsų nesučiups. Bobai, mes čia savo vietoj.
Viena šeima net nusifotografavo su manim.
Ne, aš mačiau.
Šeima labai nustebo, kai įšokai į kadrą.
Tai šeimai pasisekė.
Prašau, pervažiuokime į saugesnę vietą.
- Gerai. - Važiuojam.
Mes važiuojame į kitą vietą, žmonės.
- Lin. - Bobai, raminkis.
Viskas gerai.
- Kas čia buvo? - Pavažiuok atgal.
Cukraus vata, nuotrauka ir žvakė...
Tai altorėlis Cukraus vatos Denui.
O, ne.
Viskas gerai. Viską sutvarkysiu.
Sudužo.
Nestovės.
Nieko tokio, juk niekas nematė.
- Kas per... - O, varge.
- Šūdas. - Mėgstat juokus?
Kodėl jie buvo ant žemės?
Nes čia buvo jo darbo vieta.
Taip, dabar supratau.
Mes ilgai statėme šį altorėlį. Šiaip jau.
Be to, kas jūs tokie?
Niekas.
Ar tas vyrukas paėmė švino vamzdį?
Ten dešrainis. Bet vis tiek.
Gal maunam iš parko.
Jei bėgsim išėjimo link, teks praeiti pro jį.
Dievuliau. Man šovė idėja.
Linda, Tedi, bėgam.
Taip. Bėgam.
Atsiprašau. Ojoj.
Ko Feliksas važiuoja į "Prieplauką", jei nori pabėgt iš šalies?
Gal "Prieplauka" - tarptautiniuose vandenyse?
Gal jis nori pirmas išlošt auksinę žuvelę?
Prieplaukoje dviračiai draudžiami.
Žinom.
Bet mes - draugai, todėl mums galima, taip? Ačiū.
Nors Feliksas - žudikas,
bet miela, kad jis bėga kartu su Fane.
Jis bėga ir ji bėga.
Ką? Tina, nemąstyk papais.
Taip.
Ei, Tina, iš tiesų galvoji ne apie Feliksą su Fane, tiesa?
Džimi iš fantazijos, ką čia veiki?
Tu galvoji apie mane. Apie šitą.
Bum, bum, bum.
Eina kakot.
Neturiu tam laiko.
O tas tavo pasiūlymas man.
Tau baisu ne todėl kad pasakysiu ne, o kad pasakysiu taip.
O tikrasis aš nebūsiu toks kietas kaip aš iš fantazijos.
Baik, Džimi, ne dabar.
- Atleisk. - Nieko tokio.
Tina, susikaupk.
Taip. Ateinu. Aš - čia.
Pametėm jį. Puiku.
Estrada.
Iki, mažyle. Mes čia pakoncertuosim.
Viskas bus gerai, kad ir ką tie robotai kalbėtų.
- Ką? - Nieko.
Žiūrėkit, golfo vežimėlis.
Pastatė prie atrakciono, kaip tikras nusikaltėlis.
Ką jis ten veikia?
Puikiai atrodau.
Pasilenkit.
Ačiū.
Greičiau, greičiau.
Ir sustojom.
Kurmiarausis?
Man jis patinka.
Jį rekomenduoja seneliams ir tiems, kas turi širdies ligų.
Mes su tėčiu ten važinėjamės.
Kur jis dingo?
- Gal kurmiai jį pačiupo. - Eime.
Kvaila kojelė. Palauk.
PAVOJUS! AUKŠTA ĮTAMPA EITI DRAUDŽIAMA
Nieko negirdžiu.
Nes parašyta "Eiti draudžiama".
Jau eini.
Kas čia...
Kur jis dingo?
Mygtukai. Žinot, ką mėgstu su jais daryt?
Džinai, ne. Tik nespausk šito.
Ojojoj Ak ak
- Labukas. - Ne, ne.
Regis, pabėgom. Išsisukom.
Pamanyk, altorėlį suardėm.
Gražus gestas nužudyto draugo atminimui.
O mes vogėm jų klientus apsimetinėdami, kad čia dirbam.
O aš panaši į didelį mėsainį, o jie gal alkani.
- Štai jie. - Po paraliais.
Bėgam, bėgam.
Taip.
Jūs gal sukite į kairę,
o aš su vežimėliu - tiesiai. Jie bėgs paskui vežimėlį.
- Nesuveiks. - Puiki idėja, Tedi. Ačiū.
Pasirūpink Linda vietoj manęs.
Suk čia, čia.
Gerai.
Atsiprašau, atsiprašau.
Ar mums juos vytis?
- Taip. - Bėgam, bėgam.
Nesuveikė.
Kas čia?
Ar patekom į laiko kirmgraužą?
Atlikom kvantinį šuolį.
Kur dingo Feliksas? Kaip mes ištrūksim iš čia,
- jei jis nudės... - Vaikai?
Ką čia veikiat? Girdėjot, kaip dariau sysiuką?
Vaikai?
Pone Fišoderi.
Ką jūs veikiat mūsų slaptame klube?
Ką jūs veikiat savo slaptame klube?
Buvot kalėjime.
- Sumokėjau užstatą. - Ir paleido.
Aha. Nuo jų lovų man nugarą skauda.
Kaip jūs čia patekot?
Lakstėt ir maigėt mygtukus, tiesa?
Juk tam jie ir mygtukai.
Paspaudėt ojoj mygtuką?
Nebijojot?
Tiek to, galit eiti. Viso.
Mes su Kalvinu turim reikalų.
Vėl raukaisi. Tau reikia užsiaugint barzdą.
Juk žinai, kad man neauga!
Atleiskit, mes turim apsikabinti.
- Mes mylim vienas kitą. - Fui.
Reikia pasakyt Fišoderiui, kad jo brolis jį pakišo,
kad dingtų iš čia, kol Feliksas ko jam nepadarė.
Geras jausmas.
Reikia dažniau tai daryt.
Mes gelbėjam užkandinę, pamiršai?
Puiku. Pone Fišoderi, galima pasikalbėt su jumis čia?
Aš nesikabinėju.
- Kas čia? - Džinai!
Mano mylimi vargonai.
Organai?
Tai - Orkestramarama.
Labai faina.
- Įdomu. Galiu... - įdomu.
Anksčiau jis stovėjo parke.
Ta vieta buvo vadinama Orkestramaramatoriumu.
Ten buvo povandeninio nusileidimo takas -
"Poseidono S-E-A-kretas". Tik dabar pagavau esmę.
O, taip.
Mano tėvas, nupirkęs prieplauką,
"Stebuklų prieplauką" jis pastatė ant senojo parko, o šią patalpą paslėpė.
Po Kurmiarausiu.
Štai taip.
Jūros pabaisos laimi.
Jos panašios į delfinus.
Tais laikais delfinai buvo dar pabaisos.
- Pone Fišoderi... - Noriu paklaust.
Taip, vaike Bobai.
Galim jį pasiskolinti savo koncertui "Stebuklų prieplaukoj" šią vasarą?
Spėju, jis lengvai pernešamas.
Ir dar. Jei jau pasiskolinsim organą,
gal galim būt pagrindiniais atlikėjais?
Nesvaik. Pagrindinis atlikėjas - Džonis Džiazo Rankytės.
Džinai, nesiblaškyk.
Norit pamatyt slaptas mini mašinytes,
kuriomis slapta važinėjamės po prieplauka?
- Taip. - Ne.
Puikumėlis!
Gerai, mes - čia.
Daug vietos pasidėjimui po prieplaukomis.
Čia - senos atrakcionų detalės.
Karuselių arkliukai!
Aš vedu ekskursiją.
Karuselių arkliukai - čia.
Galim bet kada pasiimti ledų.
Labas. Viso.
Pliušinių žaislų sandėlis. Kai norisi kažko švelnaus.
Maniau, jų čia bus daugiau.
Gal tu teisus, Feliksai. Gal jie atgyja.
Sakiau.
Čia buvo dienos centras - baras.
Teko uždaryti.
Vaikai netoleravo alkoholio.
Gerai, šį norą patenkinom, dabar...
Feliksai, ar tau ant nugaros - dėmė?
O Dieve, ne.
Pone Fišoderi, klausykit.
Tai dėl Felikso. Manom, kad jis...
Groveri, smagu, kad pasirodei.
Ar kada nors sugebėsi nusileisti ne kaip nevėkšla?
Kada nors.
Aš, regis, patobulėjau.
- Ne. - Nepatobulėjai.
Metas Orkestramaramai.
Vaikai.
Puiku, čia - vaikai.
Sveiki, vaikai. Iš smegduobės.
Sveiki, advokate. Gal galit patart teisės klausimu?
Žinoma. Pakalbėsim apie mano teismo procesą.
Tina, gal nori pakalbėti su Feliksu?
- Nenoriu. - Ne, ne, pakalbėk.
Rimtai? Labai nenorėčiau.
Tina, kalbėk su Feliksu. Nieko tau nenutiks.
Tu - irgi ne dovanėlė.
Atleiskit.
Gal duosiu tau savo kortelę...
Feliksas nužudė Cukraus vatos Deną.
Ir pakišo savo brolį.
Ką? Ne.
Taip. Mes girdėjom, kad jis bėga iš šalies.
Tai tiesa. Jie abu bėga.
Todėl jie - čia. Todėl aš - čia.
Jie prašė atnešt jiems knygų kasetėse.
Spalvinimo knygų. Nesuprantu, kam jos jiems kasetėse.
Ką? Bėga kartu? Nelogiška.
Gal paakomponuoti jums?
- Ne, ačiū. - Taip, ačiū.
Ne, ačiū. Man patinka.
Kaip tu darai? Grok taip.
Kaip linksma.
Taigi, girdėjau, jūs su Fane vėl kartu?
Taip, kartu.
Puiku. Ar jai praėjo noras žudyti?
Taip, praėjo, ačiū, kad paklausei.
Jis - mažoji mano Fanytė Bubytė.
Jūs ją mylite?
Labiau nei tai, kaip atrodau su šiuo kostiumu.
Bet kas, jei jūsų jausmas jai
ir meilė nesutampa?
Kaip tai būna tikrame gyvenime?
O, neriam gilyn.
Kas, jei niekas nepatenkins tavo lūkesčių?
Kas, jei jo užpakalis vilioja mano širdį į aklagatvį?
O jie ten neblogai varo, tiesa?
Gerai mokykis.
Velnias.
O Dieve.
Padžiazuokim, gerai?
Dievinu džiazą.
Ar juo pasprings žuvys?
Nežinau, kas ten su Feliksu,
bet neleisk jiems pabėgti.
Ponas Fišoderis nekaltas.
Bet jis bijo, jog negalės paneigt kaltinimų.
Todėl jie bėga į Kubą povandeniniu laivu.
Ko jūs ten šnabždatės?
Mes irgi galim šnabždėtis.
Matot? Skaudu.
Kalbam apie "povandeninį laivą", kurio kaip jūsų advokatas ir pusbrolis
patarčiau nenaudoti.
Tas daiktas veikia?
Ir plaukia?
Taip. Pavydit? Mes ją išpuošėm.
Žinojom, kad kažkada dėl kažko teks bėgt iš šalies.
Mes - išdykėliai nenuoramos.
Joje gali klausyti net knygų kasetėse.
Groveri, atnešei?
- Taip. - Puiku.
Viskas - internete.
Kaip 1920 m. atrakciono povandeninį laivą
perdaryti į beveik tikrą laivą.
Yra gerų video, yra prastesnių.
"Sub Dude" nepatariu, bet iš esmės viskas paprasta.
Išplauksim po kokios valandos.
Laukiam potvynio. Taip sako povandeniniuose laivuose.
O kai kuriems mūsų dar pavyks pakakot sausumoje.
Dar vienas jūrinis terminas, spėju.
Vidurnaktį pilsim kurą Mertl Biče.
Ir dar paimsim kažkieno buvusią ir esamą merginą.
Ak, ša, ji gera.
Aš draudžiu tai.
Jūs liksite šalyje,
stosite prieš teismą, įrodysit savo nekaltumą
ir toliau nuomosit mums užkandinės patalpas.
Puiki kalba, Luiza. Ačiū. Taip. Nėr už ką.
Jei nuspręsi likti, reikia aptart
- teisinę strategiją. - Nuobodu.
- Ir jūsų areštą. - Dar nuobodžiau.
Groveri, leisk uždėsiu tau šitą,
- kad nebepliurptum. - Ne, ne.
- Uždėjau šalmą tavo advokatui. - O Dieve.
Sėsk ant otomano.
O Dieve.
Ne. Liaukis. Nebarškink...
Niekas nenori išaiškint žmogžudystės, ir visi elgiasi siaubingai.
Pažaiskime. Suksime tave kol parkrisi.
Ne. Aš nenoriu.
Kvailų turčių nuotraukos. Kaskart, apkaltinti žmogžudyste, jie mauna į Kubą.
Liaukitės!
Niekas mums nepadės. Visiems nusispjaut.
O tikrasis žudikas gyvens sau kaip...
Kas čia?
Groveris?
Man nepatinka.
Ne, aš nenoriu...
Ta pati forma.
Nuimkit šį daiktą.
Eina kakot.
Liaukitės!
- Tina. - Ko?
Groveris.
Pykšt pokšt.
Aš supratau.
Jus ten kažkas nudžiugino.
- Smagiai improvizuoju? - Ne.
Kas?
Ko spoksai? Lyg būčiau paperdęs.
Tai jie kvailioja.
Nieko. Aš pamirštu.
- Ką ten turi? - Nieko.
Saldainį.
Skanu.
Tu žiaukčioji.
Ne.
Parodyk.
Jis labai nori to saldainio.
Išspjauk.
Kas per...
Dantis?
Koks keistas?
Šiais laikais tokie saldainiai.
Panašūs į supuvusius dantis.
Aišku. O tau skanu?
Taip, savotiškai.
Taikaisi į mus iečių pistoletu.
Taip.
Nejudėt.
Jie ten nubėgo. Jie netoli.
Matai juos?
Aš nieko nematau.
Bobai, ar ten - mūsų vaikų dviračiai?
Kas per...
Ten - pono Fišoderio golfo mašina.
Ką tai reiškia?
Nežinau.
O, ne, aš slystu.
Dabar ir aš slystu.
Atleisk.
Koks ten garsas?
O Dieve. Laikykis.
Kuo? Dubens raumenimis?
Nebegirdžiu.
Eime prie vartų, ten jų patykosim.
Gerai.
Ne, Fitsai. Čionai.
O Dieve.
Visai neskaudėjo.
Eime ieškot vaikų.
Žinote, ką?
Paimsiu jūsų visų telefonus.
Mes neturim telefonų.
Be jų galima gyventi.
Rimtai? Paauglė be telefono?
Visi taip sako.
Kasmet vis sunkiau paaiškinti.
Nereikia apie tai.
Sudie, telefonai.
Taigi, nuotraukoje pamatei mano rankogalių segtuką-bananą,
kurį pats sau pasidovanojau baigęs teisės mokyklą,
nes iš nieko negavau dovanų.
- Vajė. - Mokeisi teisės?
Nemaniau, kad įkandęs man į ranką, jis prarys segtuką.
O tu turi tą keistą dantį, kurio forma atitinka randą,
ir dabar visi mano, kad aš jį nudėjau, nes taip ir buvo.
Nieko sau. Užmušei Cukraus vatos Endį?
- Deną. - Cukraus vatos Endį Deną?
Tiek to.
Tu pakišai mane? Nevykęs šeimos advokatas.
Ir savanaudis meilužis, tikiu.
Mums jau metas.
Ne, visi liks savo vietose,
kur niekas jūsų neieškos.
Mano veidas!
Dabar jums šakės. Atėjo mūsų tėvai.
Mano vaikeliai. Vaikučiai.
Gerai, kad jūs čia.
Būtų gerai, kad su jumis būtų daugiau policijos.
Bet atrodai puikiai, mama.
Ačiū, Tina.
Tik neištampyk mano mėsainio kostiumo. Bikinį gali palikti.
Nesuprantu, kodėl mes jo neapsivilkom.
Atleisk, kad praleidom pamokas.
Praleidot pamokas?
Ne.
Kodėl?
Mes gelbėjame užkandinę ir aiškinamės žmogžudystę.
Dėl žmogžudystės pamokų praleisti nevalia.
Pakaks, Švietimo ministerija.
Kaip jūs mane nervinat.
Kaip jūs mus suradot? Kaip čia patekot?
Pamatėme vaikų dviračius.
Dviračiai!
Jų dviračiai buvo prie laiptų.
Jais pakilę patekom į kažkokią elektrinę.
- Mygtukai. - Linda, ne.
Taip, mama.
- Jokių džiūgavimų. - Atsiprašau.
Jau man suka vidurius
Mano šeima - pavojuje
Sutinku, nekas
Man į užpakalį sulindo kelnaitės
Norėjau įrodyt, kad nesu maža
Bet dabar mes visi bėdoje
Išmečiau savo viltį į vandenyną
Žuvys, matyt, ja pasprings
Kiek visko vyksta
Gaila, kad neturiu servetėlių laikiklio
Jis padėtų mums nusiraminti
Visi, ša. Daugiau nė garso.
Bet kodėl jūs tai darote?
Geras klausimas. Leisiu jam nuskambėti.
Aš esu geras žmogus
Visai ne blogas
Nudėjau vieną darbininką Nes nusprendžiau
Pagaliau gauti tai, ko nusipelniau
Ir padaryti iš to gerą dalyką
Jūs patys su manim sutiksit
Norit išgirsti mano planą?
Galite atsakyti Nes aš jūsų paklausiau
Ar norit išgirsti mano planą?
Taip?
Štai, kita šneka
Džiugu, kad domitės
Esu Fišoderio šeimos fondo narys, nes aš - šeimos narys.
- Vargu. - Jis - iš blogos šeimos dalies.
Iš skurdžios. Jie - blogi, nes neturtingi.
Užsičiaupk.
Gerai jau, gerai.
Pasakiau, gerai.
Tu negali gauti išmokų iš šio fondo,
jei esi nuteistas už sunkų nusikaltimą.
Visi jie nuteisti.
Išskyrus pusbrolį Kalviną, nes jo nesučiupo.
Taip, pupa.
Taigi, pakišu jį, ir bum.
Dabar, jei Kalvinui ir Feliksui nutiks nelaimė,
ką įtars?
Ne mane, ne, ne. Kodėl turėtų?
O mums nutiks nelaimė?
Taip. Staigmena.
- O, fu. - Mums abiem?
Taip, soriukas.
Tu pats veržeisi su broliu į Kubą...
- Aš nusipirkau kostiumą. - Taip, žinom.
Sakykim, kad jūsų povandeninis laivas neplauks į Kubą.
Į Kankuną?
Jis neišplauks iš šios prieplaukos.
- Vajė. - O, varge.
Jūs manėt, kad šituo povandeniniu laivu nuplauksit iki Kubos?
Ši idėja mus, regis, pernelyg sužavėjo.
Juk jis - senas.
Taip, ir varomas žetonais.
Bet pakišti jį nesisekė, taip?
Kam užkasti Cukraus vatos Deną prie mūsų užkandinės ir laukt 6 metus?
Tikrai.
Aš nekasiau jo prie jūsų užkandinės.
Ir laukt 6 metų nenorėjau.
Šešerius metus.
Ramiau.
Gal palaukime su klausimais?
Aš viską buvau apgalvojęs.
Nušaunu poną darbininką Kalvino ginklu. Nuvelku jį į žemės krūvą
ar kas ten buvo prie įėjimo į prieplauką.
Palikau styrančią koją, kad jį tikrai kas nors aptiktų.
Bet iš kur galėjau žinoti, jog kažkoks mulkis ekskavatorininkas
išveš tą krūvą nepatikrinęs, ar ten nėr negyvų darbininkų.
Grįžtu, lavono nebėr. Kur išvežė žemes, nežinau.
Negalėjau juk klausinėti:
"Ei, ar kas nerado lavonų?"
"Tokio ūgio? Mėgsta kandžiotis."
Išgyvenau košmarą.
Bet laimei, sprogo jūsų kvailas vamzdis.
Ten rado skeletą ir sulaikė Kalviną. Teisingai sakoma:
geri dalykai nutinka geriems žmonėms.
Pala. Visa tai dėl to kvailo megaparko?
Taip.
Dėl mano megaparko
Mano pelningesnio ir efektyvesnio
Už tavo kvailą prieplauką megaparko
Su daug dovanų krautuvėlių
- Labai daug - Mėgstu dovanų krautuvėles.
- Ir erdvia automobilių aikštele - Lin!
Ir geriausi marketingo žinovai
Darytų geriausią marketingą
Ten būtų atrakcionų simuliatoriai
Jei būtumėt matę mano sumažintą modelį
Tada suprastumėt, kodėl Cukraus vatos Denui
Teko mirti!
Man puikiai pavyks.
Nes verslo svajonės yra apie verslą.
O ne apie svajones.
- Tai - netiesa. - Pakaks.
Aš viską apgalvojau Tai yra tai, ko man reikia
Jūs visi įlipsit į laivą Ir aš nuleisiu jus į jūrą
Ne, ne, taip neteisinga
Ne, teisinga.
Išlipt jūs negalėsit Rankena viduj nulūžus
- Tada padegsiu prieplauką - Ką?
Tu būsi ją padegęs ir žuvęs
Kokie mes neatsargūs
Būtent taip visi kalbės.
Metaliniai ratai ant metalinių bėgių įžiebs kibirkštį
Užuolaidos užsiliepsnos O tada jau prasidės
Iki pat Kurmiarausio Kuris dabar jau pilnas
Mielų ir labai degių pliušinių žaislų
- Tai jie neatgyja? - Matyt, ne.
Tada Kurmiarausis virs Kurmių pragaru.
- Mes taip sakom, kai tėtis grįžta. - Argi?
Aš šiame plane matau daug trūkumų
Kokių? Žmonės prieplaukoje?
Nebus. Ji bus jau uždaryta. Kas dar?
Jūs irgi sudegsit?
Ne. Pagaminau degiklį iš aliejaus, cukraus ir baliono virvės.
Viską radau atrakcionų parke.
Jis kils palei laiptus, pro šio kvailo kambario stogą.
Tyrėjai nesupras, jog padegimas buvo tyčinis.
Degiklio ir pliušinių žaislų idėja duos
man laiko grįžt į sporto salę. Tai bus mano alibi.
Aš ten buvau prieš valandą
Pasakiau, kad garų per daug
Iškėliau sceną
Tada iššokau pro langą Ir aš - čia
Įlipsiu atgal pro tą patį langą
Ir bum! Tris valandas buvau sporto salėje.
Jūs sportavot tris valandas? Nepanašu.
- Taip, neįtikinama. - Ne, jūs - tešlius.
Tavo megaparko idėja kvaila, ir tu pats kvailas.
Pataisau ankstesnį savo teiginį.
- Prasideda. - Aš esu geras žmogus.
Bet šiandien jaučiuosi labai blogas
KURMIARAUSIS
Anksti uždaromas parkas. Keistas jausmas.
Mes neradom tų mėsainių žmonių.
Įdomiausia buvo juos vaikytis.
O tu taip apsirengęs eini namo?
Taip, eisiu į pasimatymą.
Gerai tau.
Vos neįkliuvom.
Džiugu, kad išvežėm tave iš ten, vežimėli.
Bet kiek mėsainių su tavim pardavėm!
Nenustebsiu, jei Linda su Bobu tave naudos kiekvieną mielą dieną.
O, ne. Ne.
Viskas gerai.
Pailsėk.
Gerai padirbėjai.
Esi drąsus vežimėlis.
Eik šalin.
Nedrįsk, šiukšliaėdi. Dink iš čia.
O Dieve.
Kuri valanda? Prasidėjo ledo ritulys.
Atkrentamosios.
Nueisiu pas Pestą pažiūrėt, kol grįš Bobas su Linda.
Vežimėlis juk norėtų, kad džiaugčiausi gyvenimu.
Taip, tu linksi. Tu linksi galva.
Jis geria mano gėrimą.
- Ša. - Pats tu ša.
Neskanu. Na, į laivą. Fišoderiai - pirmi.
Tik nesusireikšmink. Sunki diena buvo.
- Eikit. - Ne.
Lipkit.
Groveri, noriu pasakyti, jog sykį, kai svečiavaisi pas mus,
mes su Feliksu atsisėdom ant tavo sumuštinio. Plikomis subinėmis.
Paskui tu jį suvalgei.
Taip ir maniau.
O aš svarsčiau,
kodėl tas sumuštinis kvepėjo vaikišku talku?
Maniau, gal jūs druską sumaišėte su talku?
Bet ne, nemaniau.
- Jie atsisėdo ant tavo sumuštinio... - Ką?
...nes jiems tai pasirodė juokinga.
Pasipudrino savo subines lyg XIX amžiuje,
nusimovė kelnytes...
- ir atsisėdo ant tavo sumuštinio... - Aš negaliu.
...nekenčiu jų. Idiotai nebrendylos, nekenčiu.
Kas per...
Bėkit mėsainių žmonės. Bėkit!
Bėkit ir pakvieskit pagalbą.
Po galais.
Sumautas kvailas klubas.
Kur mes?
Lipam į tą moliuską.
Gerai.
Nagi.
Tėti, tėti.
- Taip. Taip. - Spausk, Bobai.
- Jis ateina. - Žinau.
- O, varge. - Taip.
Kur važiuojam, po galais?
Nežinau, Bobai. Vežk mus kuo toliau nuo to advokato.
Kaip iš čia išvažiuot? Kažkoks labirintas.
Ar čia yra koks išvažiavimo ženklas?
Veidrodis iš veidrodžių kambario.
Bobi, spausk, spausk.
Nenoriu panikuoti, bet važiuok, tėti, labai prašau.
Niekas nenori pasakyti, jog man puikiai sekasi,
nes čia nesu važiavęs,
po šita keista prieplauka ar kas čia?
Taip, tau puikiai sekasi.
Vaikai, pagirkite tėtį.
Esi gražus savo amžiui. Kiek tau, 65-eri?
- Dieve mano! - Jis mus tranko!
Liaukis!
Ne, ne.
Ne, ne. Už ką? Už ką?
Jis atsiliko?
Nežinau. Gal. Lyg.
Manau, jis atsiliko.
Puiku, tėti.
Vis tiek pasakysiu. Ši kelionė - viena blogiausių.
Iš visų buvusių.
Bobai, varyk pro užtvarą, o mes iššoksim paplūdimyje.
- Ką? - Puiki idėja. Reikia tai padaryt.
Dieve. Gerai.
Man tai nepatinka. Nepatinka.
Nepatinka. Nepatinka. Nepatinka.
O, mėšlas. O Dieve! Laikykitės.
Siaubinga. Man tai nepatinka.
Šįkart mes jo atsikratėme, tiesa?
Jis irgi nušoko.
Pavogė mūsų idėją.
Važiuok, tėti, spausk.
Spaudžiu kiek tik galiu.
Gal geriau eime pėsčiomis?
Bobai, važiuok rampa.
Aha.
Ne, ne.
Kas čia buvo? Kas nutiko?
Jis, regis, pašovė mūsų ratą.
Turime atsarginį?
- Ką? - Nežinau.
Jis turėjo vos vieną strėlę. Tai gerai, taip?
Taip, bet verčiau važiuokim, jei galim.
Vadini tai važiavimu?
Atleiskit, ženklai.
Mūsų gatvė.
Ar jis ten? Vaikai?
Nematau. Baikit skleist drėgmę.
Čia - mūsų smegduobė. Vadinasi, mes - namie.
Jei jo nesimato,
gal lipkim lauk, bėkim namo ir kvieskim policiją?
Aš ką tik įsipatoginau, bet gerai.
Ką, užstrigo?
O, ne.
Gal užstrigo nušokus į paplūdimį?
Tikiuosi, čia bus atbulinė pavara.
Ji - ta, kuri važiuoja atgal.
Ačiū.
O Dieve.
Tai - jis. Stabdžiai, Bobai.
Aš stabdau.
- Jis stumia mus į duobę. - Nusikaltimo duobę.
Džinai.
O Dieve. Vaikai, laikykitės.
Ne, ne.
Visi sveiki?
Taip.
Kažkas turėjo mus matyti.
Pataiko.
- O, ne. - Kas yra?
Jis mus užkasa.
Reikia lipti iš mašinos.
Atsidaryk! Atsidaryk!
Nagi, moliuskai, išleisk mus!
Pamėginsiu išdaužti priekinį langą. Atsitraukite.
Kur mes atsitrauksime?
Nežinau.
Dabar vožk iš tikrųjų.
Aš ir daužau iš tikrųjų. Jis nedūžta. Storas stiklas.
Išspirsiu kojom. Negaliu pakelt kojų.
Viskas gerai. Tu - buldozeris.
Krabas-buldozeris, metantis žemę į duobę.
Visai ne ant žmonių. Visai ne.
Geras krabukas tvarko gatvę.
Mus gyvus užkas duobėje prie mūsų užkandinės.
Tai - mano košmaras. Mes - mano košmare.
Telefonai. Paskambinkim kam nors. Kur jie?
Groveris juos atėmė.
Šventas šūde. Dievuliau.
Vaikai, duokit man rankas.
Kur jūsų rankos?
Šį prisiminimą nukišim į pasąmonę.
Dabar grįšim į prieplauką,
nuleisim pusbrolius jūron, ir viskas bus gerai, mažule.
Turiu pagalvot. Nenoriu iškvėpuot visą deguonį.
Nenoriu gąsdinti, bet nekvėpuokit per daug.
Aš nekvėpuosiu. Vaikai, kvėpuokit mano orą.
- Ne, Lin... - O Dieve.
Sunku. Kiek laiko ištvėriau?
Gal penkias minutes.
Mažiau kvėpuočiau, jei nebūtų taip tamsu.
Tuoj užsimanysit nekvėpuoti.
- Džinai. - Pabezdėjau iš baimės.
Turiu savo Kuči Kopi žibintuvėlį.
Ne.
Dek, Kuči. Daugiau užduočių neturi!
Kaip baisiausiam reive.
Atleiskit, atleiskit. Viso.
Dabar jis - oficialiai mažiausiai mėgstamas pusbrolis.
O kaip Baksteris?
Jis mirė.
Bet jis vis tiek blogiausias.
Tiesa.
Puikumėlis. Povandeninis laivas nuleistas.
Puiku. Degiklis.
Puiku, kad turiu darbų sąrašiuką.
Velnias.
Puiku.
Dieve mano.
Taip.
Kaip sviestu patepta
Negaliu jo išdaužt.
Visa tai - mano kaltė.
Ko visi tylit?
Ne, dukrele, tu nekalta. Taip smarkiai.
Kalta.
Užsimaniau išaiškinti žudiką, išgelbėti užkandinę
ir įrodyti, jog aš - ne vaikas.
Ir še tau kad nori.
Dukrele. Tiksliau, man labai gaila.
Ne, kvaila Klojė Barbaš teisi. Aš - vaikas.
Bijojau lipt į duobę,
bijojau atidaryt tas slaptas spenelių dureles.
Tina tai padarė vietoj manęs. Ir dar ta kvaila kepurė.
Jei esi drąsi, juk nepuoli to įrodinėti.
Tiesiog esi drąsi ir tiek.
Ką? Luiza, tu ir esi drąsi.
Esi viena drąsiausių, kuriuos pažįstu.
Netiesa. Be to, neturi daug pažįstamų.
Niekada nebuvau drąsi. Ir ta kepurė.
Juk ją gavau tik todėl, kad bijojau.
- Ką? - Ką čia šneki?
Juk žinot. Padovanojot ją man,
nes labai bijojau eiti pirmą dieną į darželį.
Viskas ne taip.
Tu nerimavai, ir mes ketinom pasiūti tau kepurę.
Mama tau ją pasiuvo.
Tavo močiutės, mano mamos garbei.
Ji nešiojo ryškią megztą žieminę kepurę.
Net ir vasarą. Buvo šiek tiek keista.
Bet ir smagu tuo pačiu.
Ji sakė, kad nemėgo tvarkytis plaukų.
Manau, jai taip patiko.
Turėjau daug medžiagos, tad pasiuvau dar ir zuikio ausis.
Bet pasiuvau ją po pirmos tavo dienos darželyje.
Kad ją paminėtume. Nes tu buvai labai drąsi.
- Tikrai? - Taip.
Ar tu kitaip ją prisimeni?
Ne.
Taip, buvai drąsi.
Ir be kepurės.
Mes tavimi labai didžiavomės.
- Tu trenkei kažkokiam vaikui. - Aš?
Taip. Matyt, prisiprašė.
Tu man primeni mano mamą, Luiza.
O kepurės jus kažkaip sieja.
Vis pamirštu, kad jūs viena kitos nematėt.
Aš vaikščiojau su kibiru ant galvos. Ką papasakosit apie tai?
Nieko. Tik tai, kad mes buvom sunerimę.
Ačiū.
Už kepurę ir visa kita.
Džiugu, kad išsiaiškinom prieš mirtį.
Tiksliau, kol mes čia kalbamės, gyvi, po žeme.
Galva išstumsiu stiklą.
Nieko nebus.
Viskas. Mums - šakės.
Pala, nedrįsk pasiduoti.
Aš pavargau, Bobai.
Ne, tu niekad nepasiduodi.
Aš pasiduodu, tada tu sakai man: "Nepasiduok."
Aš sakau "gerai" ir taip nuolat...
Pasakiau tai garsiai ir supratau, kaip tau buvo sunku.
Gal nori išsiskirti prieš mirtį?
Aš nesu tavęs vertas.
Ne, pakentėsiu.
Dabar aš tau būsiu tuo, kuo tu būdavai man.
Aš nepasiduosiu. Mes iš čia ištrūksim.
Aš tapsiu Linda.
Tėti, tu - Fonzis?
Taip, net mažasis koko pafas sužibo.
Kuči Kopis.
- Kuči Kučis? - Ne.
Žibintas mums padės, nes mes iš čia ištrūksim.
Kaip?
Kažkokiu kietu būdu, kurį tuoj sugalvosim.
Mes - mašinoje, jeigu ką.
Tai gal važiuokim?
Kur? Žemyn?
Į Kiniją?
O ką? Man patinka.
Ne į Kiniją.
Bet blogų idėjų nebūna.
- Žemyn. Gal tikrai žemyn? - Ką?
Po mumis - vandens trasa.
Vamzdis - plastikinis. Mes netekom padangos.
Metalu trinsim plastiką. Gal laimės metalas?
Trinsim, tipo, seksualiai šoksim?
- Ką? - Nieko. Tęsk.
Ratas pažeis vamzdį ir vanduo mus iškels?
Vanduo dar kai ką gali mums padaryti?
Kaip filme "Karštas kubilas - laiko mašina"?
Ne. Paskandins mus.
Nemačiau to filmo, taigi...
Manau, tai - vienintelis mūsų šansas. Bandom.
Bobi, vaikai. Aš jus labai myliu.
Aš irgi tave myliu, mama.
Aš myliu jus visus.
Aš irgi myliu jus visus.
Kodėl mes apie tai prakalbome?
Bijau, kad įprasta sakyti "aš jus myliu" prieš mirtį,
bet mes nemirsim!
Bobai! Linda! Jūs namie?
Regis, jau ėmė užkasinėti jūsų duobę.
Bet nevykusiai.
Tiesiog įmetė ten žemės...
Kas per...
- Suveikė. - Taip.
Ak, mano meilučiai.
Kaip gerai, kad mes gyvi.
- Kaip gerai. - Nerealiai.
O kaip Fišoderiai laive po prieplauka?
Ką darom?
Dar užstrigęs.
Tedi!
Tedi, padėk mums.
Neatsidaro.
Jūs naują mašiną nusipirkot?
Tokios dar nesu matęs.
O gal esu?
Tedi, padėk atidaryti mašiną. Tas daiktas užstrigo.
- Šis daiktas užstrigo. - Užstrigo.
Negaliu atidaryt.
- Ką jis sako? - Nežinau.
Blogos žinios, mėsainių vežimėlis subyrėjo.
Jis buvo per gražus šiam pasauliui.
Nė žodelio. Nenutuokiu, ką jis sako.
Tedis išėjo.
Ilga istorija. Vėliau papasakosiu.
Alyvuogių baras!
- Ką jis pasakė? - Alyvuogių baras.
- Taip. - Taip.
Lik sveikas, moliuske-puske.
Ačiū, Tedi.
- Alyvuogių baras! - Taip, taip, girdėjau.
Tėti, apsisysiojai.
Neapsisysiojau, tai nuo to vandens.
Matai? Vanduo. Bet ačiū, Tina.
Bet kodėl niekur kitur nesušlapo, tik ten?
Tedi, skambink policijai.
Vaikai, niekur neikit.
Linda, lik su vaikais.
Aš nubėgsiu į prieplauką ir kaip nors pamėginsiu išgelbėti Fišoderius.
Geras planas.
Kodėl sekate mane?
- Nesekam. - Tai kad sekat.
Nesekam. Viso, Bobai.
Nesikišk ne į savo reikalus, tėti.
Alio? Policija?
Noriu pranešt apie vieną dalyką.
Plačiau? Palaukit.
Su jumis kalbės mano gera draugė Linda.
Ji ištekėjusi už mano geriausio draugo. Alio?
Įlipu per langą.
Jie ką, lubas nuleido?
Ir aš tikrai ne tešlius.
Groveris Fišoderis nori sunaikinti prieplauką?
Taip, ir pastatyti megaparką.
- Su dovanų krautuvėlėmis. - Mat kaip?
- Bet kam šitaip žiauriai, tiesa? - Taip, ne. Taip.
Kur degiklis? Kur degiklis?
Ten!
O Dieve. Gerai.
Duokš man savo žibintą. Gal pavyks nulipti.
Nemaniau, kad vis dar jį laikau.
Negi man visur reik nešiotis žibintą? Puiku.
- Luiza. - Tiek to, tik nesugadink jo.
Koks siaubas.
Taip, o jie turėtų ramint.
Labai prašau, išeikite visi iš čia.
Bobai, nereikia.
Nenoriu, kad užsiliepsnotum. Tau nepatiks.
Bėkit kuo toliau nuo prieplaukos.
Būkit ramūs, man pavyks.
Tu dabar pernelyg pozityvus. Gal daugiau blaivumo?
Pirmyn!
Tik pažiūrėkit. Neblogai.
Jis nepratęs prie fizinių...
Tėti, greičiau.
Ar tau padėtų baltymų kokteilis? Jei turėtum?
Ne, ačiū.
Tėti! Tėti, pasitrauk nuo bėgių.
Aš nusileisiu su vagonėliu.
Luiza!
Dabar ne laikas važinėtis.
Luiza, ne. Tai - pavojinga.
Tėti, nespėsi.
Vagonėlis pravažiuos pro degiklį ir aš jį pačiupsiu.
Ne, man pavyks. Aš įsimiklinau.
O, varge.
O Dieve.
Nagi, Kurmi. Slenki kaip sraigė.
Bet aš greičiau už tave, tėti. Nepyk.
Taip, bet tavęs laukia geras posūkis.
Štai jis.
Luiza, saugokis.
Saugokis, kad galvos nenusipjautum ir nesudegtum.
Gerai.
Tėti, stovėsi tiesiai priešais mane?
Ne, aš greit peršoksiu.
Greit nepavyks.
Traukis!
Jis artėja prie žaislų.
Aš pasistengsiu.
Jei nepavyks, antro šanso nebus.
Žinau. Labai naudinga info. Ačiū.
Gal ir buvai teisi dėl to, kad tu judi greičiau.
Labai jau daug tų strypų.
Man rodos, jų čia tiek nereikia.
Įdomi tema, bet pakalbėsim apie tai vėliau.
Nagi, mažosios rankytės.
O, ne.
O Dieve.
Pačiupot? Ar mums jau galas?
- Taip. - Taip!
Man pavyko? Man pavyko!
Aš - drąsi! Aš drąsi!
Tikra tiesa, dukrele.
Aš esu drąsi!
Ir super kukli!
Tėti, jūs abu - šaunuoliai.
Ačiū.
Ilgėsiuosi šios prieplaukos. Ir buvimo gyvu.
Ir tavęs, drauge mano.
Užsižiopsojai.
Skolingas man tūkstantį dolerių.
Dabar mano eilė.
Ir man tavęs trūks, bičiuli.
Aš visada... Pagavau.
Šūdukas.
Iš naujo? Še tau.
Tikiuosi, tu uždusi pirmas.
Įdomu.
Gal koks kalmaras nori su mumis poruotis?
Jis dar ne tai gali padaryt.
Mes gyvensim, la la la la
Jie dainuoja.
Tedi, gali duoti telefoną?
Taip, žinoma.
Užsakysi maisto?
Užsisakom tailandietiškų valgių iš tos naujos užkandinės?
Ne, neužsakysiu maisto. Soriukas.
Fu.
Daugelis mano, kad vagysčių skyrius - kiečiausias.
Ten dirba kiečiausi farai. Nežinau, ar tai tiesa.
Bet žmonės taip galvoja.
Alio?
Viso, administratoriau.
Tu čia dirbai ir prieš tris valandas?
Pamenu tavo marškinėlius.
Pameni mane? Šį veidą?
Tu nežiūri. Štai.
Pameni šią marmūzę? Išsiimk ausines.
Ar girdėjai, ką sakiau? Girdėjai.
Puiku. Groveris Fišoderis atsisveikina.
Labukas. Aš - pirmas. Kaip visada.
Aplenkiau tave. Ir tave.
Ir tave aplenkiau.
Mėšlas.
PO SAVAITĖS
O, varge.
O, varge. O, varge.
O, varge.
Kaip tu, vyruti? Jaudiniesi?
O, ne. Tiesiog visas mano vidus nori išlįst per vieną vietą.
Tau puikiai pavyks.
Arba nepavyks, tada vidus išlįs scenoje.
Aš girdėjau, kaip repetavote rūsy,
kai vakar tvarkiau virtuvę.
- Tikrai? - Taip.
Grojot puikiai. Buvo itin gerų vietų.
- O tavo muzika tau patinka, taip? - Taip.
Vadinasi, ir kitiems patiks.
Tad gal tau verta nestabdyt?
- Mama taip sako. - Taip.
- Vagi jos žodžius? - Aš irgi taip sakau.
Ji užsiėmusi su Tinos peruku, todėl dabar kalbu už mus abu.
Pasinaudojai jos medžiaga.
Taip. Eikš.
Ačiū, tėti!
Gerai pasilinksmink.
Motyvacinė kalba trumpiau.
Noriu išgirsti jus...
Taip
Suk, pink, kepk, virk Tik būk savimi
Tu sakai...
Kratom bulkom
- Žinoma! - Puiku!
Čia - čekis visai sumai, kurią esam jums skolingi.
- Už šį mėnesį. - Taip.
Ačiū dėkingajam mūsų šeimininkui.
Galėjo būt ir dėkingesnis.
Tiesa. Jis galėjo būt dar labiau dėkingesnis.
Tačiau štai mano parašas. Keistai atrodo.
Čia mano parašas? Sakykim, taip.
Štai, pone Bankai.
- Nevadinkite manęs ponu Banku. - Atleiskit.
Žmonės, mokėdami pradelstą įmoką, paprastai nebūna tokie įžūlus.
Pratinkitės.
Dar sykį.
Sveika, Tina.
Sveikas, Džimi. Su paskutine diena mokykloje.
Ačiū. Ir tave.
Mes su Ziku čia parkūrinom paplūdimy...
mes - parkūro specai, tiksliau, aš - parkūro specas.
Ir štai ką radau.
Jis man priminė tave.
Gal dėl to, kad tu turi tokį patį segtuką.
Nori? Tik truputį kvepia dumbliais.
- Džimi? - Ką?
Aš norėjau tavęs kai ko paklausti vasaros vaikino tema.
Bet paskui man pasirodė,
kad kvaila to klausti žmonių.
Mano širdis pasirodė kvaila...
Rituosi.
Aš parkūrinu nuo spintelių. Džei Džiu. Matei?
Kažkaip nerangiai, Zikai.
Aš tobulėju!
Tu parkritai atsitrenkęs į sieną.
- Ir ką mes čia matom? - Parkūras!
Tai ką sakei?
Kad mano širdis - kvaila.
Bet tu radai mano pakabuką-segtuką.
Ir dabar pagalvojau, kad jei netiki, kad meilės nebūna,
tai jos ir nebūna.
O kas nori tuo tikėti?
Nežinau, kodėl taip sureikšminau klausimą, kurio ketinau klausti.
Gal dėl to, kad noriu štai ko.
Taip.
- Tu to nepadarysi. - Padarysiu.
Manai, išgelbėjai prieplauką ar ką ten ir jau tapai drąsia?
Taip. Skaičiuoju.
Vienas, du, trys.
Tau nukrito kepurė.
Taip.
Luiza, primenu, kad šiandien lieki po pamokų
už pabėgimą iš pamokų.
Varge, nukrito tavo ausys!
Viskas gerai. Ką darom? Ką darom?
Nieko čia tokio.
Reikia paguodos? Tuoj man atneš lėles.
Ponia Labonz, atneškite iš mano kabineto paguodos antklodėlę ir...
- neškite šen viską. - Ne.
Pone Frondai, viskas gerai.
- Tikrai? - Jai viskas gerai.
Labai tavimi didžiuojuosi.
Tik nesakykit, kad didžiuojatės manim.
ATIDARYTA
- Ar visi pasirengę? - Taip.
- Žinoma, tėti. - Pabandytume atsisakyti.
Tedis pasistengė.
BOBO UŽKANDINĖ VAIŠINKITĖS MĖSAINIAIS
Lyg ir taip.
Transparantas. Man patinka.
O būtinai vien tik "mėsainiai"?
Ar per vėlu pakeisti?
- Taip. Galim gamint suktinukus. - Ar sriubas.
Sriubos.
Bobo sriubos ir suktinukai - neblogai skamba.
Dievuliau. Grįžtam į vidų. Pamirškit.
Ačiū tau, "Stebuklų prieplauka"!
Nuostabu!
Pagaliau. Dabar kvieskim Džonį Džiazo Rankytę.
Puikumėlis.
BOBO UŽKANDINĖ. FILMAS
Vertė Egidija Tučkuvienė
Tina, ar ne per daug žmonių?
Ne, pats tas.
Tiesiog labai jau...