Fordította: Firestarter & vbalazs91
JÉGVARÁZS
* Pirkadatban, hóban, fagyban, jégcsákányunk jár még *
* De kell, hogy lásd, már nem vagy más, *
* Csak egy ázott-fázott árnyék *
* Hát szúrj oda most, jó ez így, *
* Együtt dobban minden szív, *
* Munkánk ettől intenzív *
* Meg sem látod tán, hogy jéggé fagytál már *
* Jég! Hó! Jön a jég, meg a hó! *
* - Fölemel! - Letaszít! *
* - Beterít! - Ás! *
* Mind, aki neki ment, pórul járt *
* Gyönyörű jég, iszonyú jég, *
* Uralod a lelkünk rég *
* Pirkadatban, hóban, fagyban, jégcsákányunk jár még *
* De kell, hogy lásd, már nem vagy más, *
* Csak egy ázott-fázott árnyék *
* Szúrj oda most, jó ez így, *
* Együtt dobban minden szív, *
* S rég elvesztett harcot vív *
* Meg sem látod tán, *
* Hogy jéggé fagytál már *
Gyerünk, Sven!
Elsa!
Ébredj! Ébredj már!
Menj vissza aludni, Anna!
Nem lehet. Ébren van az ég, ébren vagyok én is,
szóval játszanunk kell!
Játssz egyedül!
Akarsz hóembert építeni?
Gyerünk, gyerünk, gyerünk!
Varázsolj! Varázsolj!
- Készen állsz? - Aha!
Ez elképesztő!
Ezt nézd!
"Helló, a nevem Olaf! Kedvelem a nagy öleléseket!"
Imádlak Olaf!
- Csak ügyesen! - Kapj el! - Megvagy!
- Újra! - Várj!
Lassíts!
Anna!
Anna?
Anya! Apa!
Minden rendben. Anna. Itt vagyok veled.
Elsa, mit műveltél? Már egyáltalán nem tudod irányítani!
Véletlen volt! Úgy sajnálom, Anna!
- Jéghideg. - Tudom, hova kell mennünk.
Jég?
Gyorsabban, Sven!
Sven!
Kérem, segítsen!
A lányom!
Ez a király!
Trollok?
Csend! Épp hallgatózni próbálok.
Kis cukik. Megtartalak titeket!
Felség!
A képességgel született, vagy megátkozták?
Így született, és egyre nő az ereje.
Szerencséd, hogy nem a szívét találtad el.
A szívet nehéz befolyásolni,
de a fej megoldható.
Tegye, amit tennie kell!
Úgy hiszem, jobb, ha kitöröljük a varázslatot,
a biztonság kedvéért még annak emlékét is.
Ne aggódjanak! Az élményeket nem törlöm ki.
Rendbe fog jönni.
Nem fog emlékezni rá, hogy van erőm?
- Így lesz a legjobb. - Figyelj rám, Elsa,
a hatalmad egyre nagyobb lesz.
Tele van szépséggel,
ahogyan veszélyekkel is.
Meg kell tanulnod uralkodni rajta!
A félelem lesz az ellenséged.
Nem! Meg fogjuk védeni. Biztos, hogy megtanulja uralni!
Addig is...
bezárjuk a kapukat, a szolgálók nagy részét pedig elküldjük.
Elzárjuk a külvilágtól,
és elrejtjük az erejét mindenki elől.
Annát is beleértve.
Elsa?
* Csak egy ici-pici hó kell *
* És még egy jó barát *
* Mert nélküled nem készül el a hóember *
* Biz' ő is vár ma rád *
* A legjobb cimbik voltunk, *
* De most meg nem, és túl nagy a távolság *
* Pedig csak egy pici hó kell, *
* De lehet tőlem akár sóder *
Menj innen, Anna.
* Várok rád *
A kesztyű segíteni fog. Látod?
- Nem látod. - Nem érzed.
Nem feded fel.
* Nekünk csak egy pici hó kell, *
* Ránk fér egy bringatúra már *
* Nélküled pici szívem csupa rom, *
* Így lett a haverom egy kép a hall falán *
Kitartás, Joan!
* Jöjj, egyedül oly uncsi *
* A magány vár, az idő is lassan jár *
Félek, egyre erősebb vagyok.
Ha felzaklatod magad, csak rosszabb lesz. Nyugodj meg!
Ne! Ne érj hozzám! Kérlek. Nem akarlak bántani.
Két hét múlva találkozunk.
- Biztos mennetek kell? - Minden rendben lesz, Elsa.
Elsa?
* Szólj, csak épp egy szó kell *
* Igazán vártunk, hol voltál? *
* Valami érzem, nagyon nincs rendben *
* Úgy kérlek, bízz bennem, nekem is fáj *
* De csak elbírjuk együtt, *
* Ezt a mázsás súlyt *
* Keresd, mi rég elmúlt *
* Nekünk csak egy pici hó kell *
3 ÉVVEL KÉSŐBB
- Üdv Arendelle-ben! - Köszönöm, uram!
Figyeljenek, hova lépnek! A kapukat hamarosan kinyitják!
Miért kell ezt a hacukát viselnem?
Mert a királynő betöltötte a 18. életévét!
Ma koronázzák meg.
Erről nem én tehetek!
- Mit szeretnél, Sven? - Adj egy harit!
- Mi a varázsszó? - Légy szíves!
Nem-nem! Osztozunk!
Nem hiszem el, hogy végre kinyitják a kapukat!
Ráadásul egy teljes napra!
Gyorsabban, Persi!
Íme Arendelle, a legrejtélyesebb üzleti parterünk.
Nyissátok ki a kapukat, hogy megfejthessem a titkaitokat,
és kiaknázhassam a vagyonotokat!
Ezt hangosan is kimondtam?
Öröm lesz lesz végre látni a királynőt és a hercegnőt!
Lefogadom, hogy nagyon kedvesek!
Lefogadom, hogy gyönyörűek!
Anna hercegnő!
Igen?
- Elnézést, hogy felkeltettem, hölgyem, de... - Nem keltettél fel!
Már órák óta fent vagyok.
Ki az?
Még mindig én vagyok, hölgyem. Hamarosan nyitják a kapukat!
- Ideje volna elkészülnie! - Természetesen!
Mire is kell elkészülni?
A nővére koronázására, hölgyem.
A nővérem kotorászása...
A koronázása!
Ma van a megkoronázása!
* Ha nyomul a fény, az őrült jó *
* Na, ugye, minek ide zárt ajtó *
* Ma nálunk kosztol mind az öt földrész! *
* A bálterem egy édenkert, *
* Hiszen a padló felvikszelt *
* Minden szinten, szinte minden kész! *
* Mikor köszön egy hús-vér ember, *
* Fura lesz kicsit ez majd *
* Jaj, de engem teljes gőzzel hajt! *
* Hiszem, hogy mától mindörökké *
* Szól a zene, rám talál *
* Végre mától mindörökké *
* Minden máshogy lesz talán *
* Egy picit kapar a torkom, *
* De a lámpaláz most jó, *
* Ugyanis mától mindörökké *
* Kaland várható *
Alig várom, hogy mindenkit megismerjek...
és mi van, ha találkozom a "Nagy Ő"-vel?
* A dresszem abszolút fitt és nett, *
* Figyel a komplett táncparkett *
* Ma elkerülni nagy könnyelműség *
* És bizony az élet nem tréfál, *
* Egy idegen férfi mellém áll *
* Az izgalomtól máris nassolnék *
* Aztán flörtölünk, úgy passzé, *
* Mint egy összeillő pár *
* Mindkettőnk csak egyetlen szót vár! *
* Tudom, mától mindörökké *
* Minden perc egy új varázs *
* Na, és mától mindörökké *
* Jöhet a heves udvarlás *
* Persze cudarul, ziziül hangzik, *
* De az álmom épp itt jár, *
* Ugyanis mától mindörökké *
* Egy új esély vár rám! *
* Miért jönnek még? Sok rossz vendég *
* Félni tőlük igazi gyengeség *
* Rejtsd el, ez kell! *
* Légy átlátszó, *
* Ha megmozdulsz, az máris vészjósló *
* - Most már elszaladni kár - Hamar megtalál *
* - És menni fog talán * - De menni fog talán *
* Gárdisták, na nyíljon hát... *
* A vár! *
* Rám vár! *
* - Hiszen mától mindörökké - Miért jönnek még? *
* - Ezer barát néz majd rám - Sok rossz vendég *
* Beleremegni, tudom, gyengeség *
* A bús magánynak vége lesz *
* Rejtsd el! *
* - És vár a boldogság! - Ha megmozdulsz, máris vészjósló *
* És igazán semmi kétség, *
* Ez a furcsa nap rám vár! *
* Hiszem, hogy mától mindörökké *
* Tudom, mától mindörökké *
* Szerencsém lesz már! *
Úgy sajnálom, megsérült?
Szia!
- Igen... nem, nem, jól vagyok. - Biztos?
Igen, csak nem figyeltem, hová is lépek.
- Teljesen jól vagyok, ami azt illeti. - Hála az égnek.
Hans herceg, a Déli Szigetekről.
- Anna hercegnő Arendelle-ből. - Hercegnő?
Hölgyem.
Szia... újfent.
Ó, atyám!
Hát ez furcsa. Mármint nem te vagy furcsa,
csak azért, mert te így... én vagyok furcsa.
Te szívdöglesztő vagy. Várj, mi?
Hivatalosan elnézését kérem,
hogy elütöttem a lovammal, Arendelle hercegnője...
És az utána történtekért is.
Nem-nem, nem! Én nem az a hercegnő vagyok!
Úgy értem, ha a nővérembe, Elsába ütköztél volna, az...
Tudod, mert...
Halihó!
Szerencsédre, csak én voltam.
Csak maga?
A harangok! A koronázás!
Nekem...
Mennem kell. Mennem kéne. Mennem kell!
Viszlát!
Felség, a kesztyűket.
Elsa királynő, Arendelle-ből.
Anna hercegnő, Arendelle-ből.
Ide? Biztos? Nem hinném, hogy ide kéne... oké.
Szia!
Én szia? Szia!
- Gyönyörű vagy ma este. - Köszönöm.
Te gyönyörűségesebbes vagy! Úgy értem, nem sebes!
Nem tűnsz sebesnek. Csak szépnek!
Köszönöm.
Így néz hát ki egy ünnepség?
Melegebb van, mint gondoltam.
Mi ez a fenséges illat?
Csokoládé!
Felség! Vesetok hercege.
Az eszed tokja! Weselton hercege...
Felség,
mint legközelebbi üzleti partnere,
kötelességemnek érzem, hogy felajánljam önnek királynőként, az első táncot.
Köszönöm! Csakhogy én nem táncolok.
A húgom viszont igen!
- Maga szerencsés! - Én nem hinném...
Ha kegyed elalélna, szóljon és elkapom.
Bocsi!
Fürge páva formáció.
Ha már itt tartunk, olyan jó, hogy kinyitották a kapukat!
Miért is kellett becsukni őket?
Magácska tudja az okát?
- Nem! - Nem...
Rendben. Kapaszkodjon!
Nem véletlenül hívnak "mélybúvár"-nak!
Mint egy csirke, amelyiknek majom arca van... repülök!
Tudassa velem, ha készen áll a következő körre, milédi!
Tényleg igen fürge volt.
Ahhoz képest, hogy magassarkú volt rajta.
- Jól vagy? - Igen, soha jobban!
Ez annyira jó!
Azt kívánom, bárcsak mindig így lenne!
Én is.
De nem lehet.
- Miért nem? Ha... - Mert nem lehet!
Bocsáss meg egy percre.
- Örülök, hogy belém botlottál. - Hans!
Gyakran az egész szalonban csúszkálhattam, és... hopsz, bocs!
Biztos vagyok benne, hogy a testalkatod is segít.
- Ez micsoda? - Így születtem.
Bár álmomban azért lett ilyen, mert megcsókolt egy troll.
Nekem tetszik.
Igen, az egészet! Jól csinálod!
Oké, várjunk. Pontosan hány bátyád is van?
Tizenkét idősebb testvér.
Hárman közülük úgy tettek, mintha láthatatlan lettem volna...
szó szerint... két éven át!
- Ez borzasztó! - A bátyáim már csak ilyenek.
És a nővérem is...
Elsa és én kiskorunkban közel álltunk egymáshoz. De aztán...
egy nap magába zárkózott,
a mai napig nem tudom, miért.
Én sosem zárkóznék be előtted.
Jól van, mondhatok valami őrültséget?
Imádom az őrültséget!
* Megy az élet, ám de ajtókat mondd, mire nyit *
* Ebbe belegondolni nem könnyű *
Pont ugyanez jutott az eszembe, mármint...
* Bár tudnám, hogy volt-e dolgom mondjuk most itt? *
* Talán egy édes, spontán randi, *
* Vagy a pompás fondü *
* - Most ez jó! - Tényleg jó... *
* - Ez az szélvész - Elvisz és kész *
* Mert én igazán, és sose félvállról... *
* Nyitom a szívem! *
* Jó! *
* Nyitom a szívem! *
* - Jó! - Jó! *
* Nyitom a szívem! *
* Jó! *
* - Neked! - Neked! *
* Nyitom a szívem! *
* Jó *
* - Azért ez furcsa... - Mi? *
* - Hogy befejezed... - A fondüdet *
Éppen erre gondoltam!
* - Szóval a féleszünk... - Már egy rugóra jár! *
- Reccs! - Százhárom!
* És abszolút semmi túlzás, ez szellemi szinkronúszás *
* Te és én, ez így pont egy pár! *
* - Várom már! - Várom már! *
* Ugye múlik az árny? *
* Lelkem lép és simán beleszól *
* Nyitom a szívem! *
* Jó! *
* Nyitom a szívem! *
* Jó! *
* Sohase félvállról,
* - Nagyon! - Nagyon! - Neked! - Neked! *
* Nyitom a szívem! *
* Jó! *
Mondhatok valami őrültséget?
Hozzám jössz feleségül?
Mondhatok valami ennél is őrültebbet?
Igen!
Pardon! Elnézést! Oda szeretnénk jutni maga mögé.
Köszönöm! Ott is van.
Elsa! Úgy értem, királynő!
Újra itt vagyok. Hadd mutassam be
Hans herceget, a Déli Szigetekről.
Felség.
- Az áldásodat... - Szeretnénk kérni,
a házasságunkhoz.
- Házasság? - Igen!
Elnézést, kissé összezavarodtam.
Még nem találtunk ki minden részletet magunk sem.
Pár nap kell, hogy megtervezzük a ceremóniát.
Persze lesznek levesek, sültek, jégkrém, aztán...
Várjunk. Itt fogunk lakni?
- Itt? - Csak természetes!
- Anna! - Meghívhatjuk a tizenkét bátyád is, hogy maradjanak velünk!
Micsoda? Nem, nem, nem, nem!
- Bőven van szobánk! Nem tudom... - Várj! Lassíts egy kicsit!
Senkinek a bátyja nem marad itt, és senki nem megy férjhez.
Miért nem?
Beszélhetnék veled? Kettesben.
Nem! Bármit is szeretnél mondani, mindkettőnknek mondhatod.
Ám legyen. Nem mehetsz hozzá egy férfihez, akivel most találkoztál!
- Akkor igen, ha igaz szerelem! - Mit tudsz az igaz szerelemről, Anna?
Nálad többet! Te csak ahhoz értesz, hogyan zárd ki az embereket!
Az áldásomat kérted, a válaszom viszont nem.
Most pedig bocsáss meg.
- Felség, ha esetleg megengedné... - Nem, nem engedném. Ideje távoznia.
Az ünnepségnek vége! Zárják be a kapukat!
Igenis, felség!
- Micsoda? Elsa, ne! Várj, kérlek! - Add vissza a kesztyűm!
Elsa, kérlek! Kérlek! Én nem bírok már így élni!
Akkor menj el.
Mégis mit vétettem ellened?
Elég legyen, Anna!
Nem. Miért? Miért zártál ki az életedből?
Miért zártad ki az egész világot?
- Mitől félsz ennyire? - Azt mondtam, elég!
Boszorkányság! Tudtam, hogy valami gyanús dolog folyik itt!
Elsa?
Ott van!
Felség! Éljen soká a királynő! Elsa királynő!
Felség? Jól érzi magát?
Ott van! Állítsák meg!
Kérem, csak hagyjanak békén!
Hagyjanak békén!
Szörnyeteg! Szörnyeteg!
Elsa!
Kérlek, várj!
Állj meg, Elsa!
- Anna! - Ne!
A fjord!
- Hó? - Hó?
Igen, hó!
- Jól vagy? - Nem.
- Tudtad róla? - Nem.
Nézd, havazik! Havazik!
A királynő megátkozta ezt az országot!
Meg kell állítani!
- Utána kell mennie! - Nem, várjon!
Maga! Ott bujkál a boszorkányság magában is?
Maga is szörnyeteg?
Nem! Nem. Én teljesen átlagos vagyok.
Így van, tényleg az.
A legjobb értelemben!
A nővérem pedig nem szörnyeteg!
Majdnem megölt engem!
- A jégen csúszott el! - Amit ő csinált!
Az csak véletlen volt. Meg volt ijedve.
Nem volt szándékos. Ez az egész... nem volt szándékos.
A mai este az én hibám. Én erőszakoskodtam.
Szóval én vagyok az, akinek utána kell mennie.
- Mi? - Így van! - Hozzák ide a lovamat, kérem!
Anna, ne! Ez túl veszélyes!
Elsa nem veszélyes.
Visszahozom őt, és helyrehozom ezt az egészet.
- Akkor veled megyek! - Nem.
Itt van rád szükség, hogy Arendelle gondját viseld.
Megtiszteltetés!
Hans herceget bízom meg az ország irányításával!
Biztos, hogy bízhatsz benne?
Nem akarom, hogy bajod essen.
Ő a nővérem.
Sosem bántana engem.
* A hótenger ma a hegyeken áll, *
* Ugye vakít ez a fény? *
* A szíved is jégbe zárva *
* Itt a világ peremén *
* Tudom, hogy elrontottam, rémes tettem fáj *
* Vajon hogy is volt? Lehet mindegy már *
* A lelkem rég csak ettől félt, *
* Nagyon nehéz, hogy ma ez megtörtént *
* Hát jöjjön szél és tél és hó! *
* Tán így is jó! *
* Legyen hó! Legyen hó! *
* Még sose volt hasonló *
* Legyen hó! Legyen hó! *
* Olyan lelket mozdító! *
* Bár tudnám azt, hogy mi lesz itt még *
* Jöjjön száz orkán *
* És közben a szívemen ül a jég *
* Ma fura erők jönnek a messzi távolból *
* Ez az el nem múló érzés a szenvedélyről szól *
* Ez itt és most sorsfordító *
* Legyen hát minden jég és hó! *
* Varázsos hangon szól a szív, *
* Úgy hív! *
* Ugye jó? Ugye jó? *
* Hogy a gondom a széllel száll! *
* Ugye jó? Ugye jó? *
* Nem sírok többé már! *
* Nagy lépés, itt otthon vár! *
* Ami volt nem fáj *
* A szívem hózáporként fúj majd mindent át *
* A lelkem hadd vágtasson, hadd tomboljon, szóljon hát! *
* S ha végül minden percet jégkristállyá vált *
* A holnap rám talál *
* S a múlt lehull majd rám! *
* Ugye jó? Ugye jó? *
* Ahogy elvisz a fénylő hó? *
* Ugye jó? Ugye jó? *
* Az erő bennem jár *
* Nézz most rám! Minden más volt rég! *
* De ma új nap vár! *
* És közben a szívemen ül a jég *
Elsa! Elsa!
Elsa! Én vagyok az, Anna!
A húgod, aki nem szerette volna, ha téllé változtatod a nyarat!
Ne haragudj! Teljesen az én hi-hibám!
Persze ez mind elkerülhető lett volna,
ha elmondta volna nekem a titkát.
Ez görénység volt tőle.
Ne! Ne! Ne! Gyere vissza! Ne! Ne! Ne!
Jól van...
Hó... hát persze, hogy hó.
Nem lehetett volna valami trópusi varázsereje,
ami betakarta volna a fjordokat fehér homokkal és meleg...
Tűz!
Hideg! Hideg, hideg, hideg, hideg!
Vándorló Tölgy kereskedés.
És szauna.
Nagy nyári kiárusítás!
Féláron vannak a fürdőruhák, a strandklumpák,
és a naptej, ami saját gyártmány, já?
Ez remek.
De engem most a csizmák,
téli csizmák és ruhák érdekelnének.
Az lenne ott a téli részlegünk.
Azon gondolkodtam, hogy egy másik fiatal hölgy,
esetleg a királynő, nem is tudom, nem járt erre?
Csak maga olyan őrült, aranyom, hogy ilyen viharban kint mászkál.
Maga és ez a fickó.
Huhú! Nagy nyári kiárusítás!
- Répa. - Mi?
Mögötted.
Igaz, bocsánat.
Elég zakkant egy július ez, já?
Nem is tudom, honnan jöhetett ez az idő.
Az Északi Hegységből.
Északi Hegység.
Ez így negyven lesz.
Negyven? Nem, tíz.
Jaj, aranyom. Az nem elég. Látod, ez a téli raktárkészletünkből van.
Így a kereslet és a kínálat nincs egyensúlyban.
Tényleg a kereslet és kínálat egyensúlyáról akar beszélni?
Egész életemben jeget adtam el.
Az kemény meló lehet mostanában.
Úgy értem, tényleg...
elég nagy pech.
Továbbra is negyven, de bónuszként bemehet a Tölgy szaunába.
Huhú! Helló, család!
Csak tízem van, segítsen ki.
Oké, tízért odaadom ezt, de mást nem.
Figyelj, csak árulj el valamit. Mi történt az Északi Hegységben?
Nem tűnt varázslatosnak?
De! Most pedig hagyjál, amíg ezzel a szélhámossal alkudozom.
Minek hívtál engem?
Jó, rendben, Én...
Viszlát.
Nem, Sven. Nem kaptam répát.
De találtam egy helyet, ahol alhatunk.
Ráadásul ingyen.
Elnézést az erőszakos jelenetért.
De adok egy üveg lúgban áztatott tőkehalat,
ez majd jó érzéssel tölt el.
Csak a ruha és a csizma lesz, ja?
* A rénszarvas jobb, mint az ember *
* Sven, gondolod ez így van? *
* Nos, így van, mert ütnek, és rúgnak, és csalnak *
* Mindenki ilyen, ez csak rád nem igaz *
Ó, kösz, haver.
* A rénszarvas büdösebb, mint az ember *
* Sven, mondd te is hát *
* Ez szintén igaz, de rád megint nem *
* Ez vicces, hát búcsúzz el már *
* Viszlát! *
* Hátha ma nem fagysz át *
Szép duett.
Ó, csak te vagy az. Mit akarsz?
Azt szeretném, hogy vigyél fel az Északi Hegységbe.
Nem szállítok embereket.
Akkor másképp mondom...
Vigyél fel az Északi Hegységbe!
Kérlek.
Nézd, tudom hogyan lehet véget vetni a télnek.
Hajnalban indulunk...
És elfelejtettél répát hozni Svennek.
Hupsz, bocsi. Bocsánat, nem...
Induljunk most... azonnal.
Kapaszkodj! Szeretünk száguldozni.
- Szeretem a száguldást! - Hé, hé, hé! Le a lábakat, frissen lakkozott.
Most tényleg, istállóban nőttél fel?
Nem, egy kastélyban.
Szóval, elmondod mitől pipult be ilyen fagyosan a királynő?
Hát, az egész az én hibám volt.
Eljegyeztek, erre ő kiakadt, mert csak most ismertem meg a fiút, vagyis aznap.
És azt mondta nem adja áldását a házasságunkra...
Várj csak, eljegyzett egy fickó, akit csak aznap ismertél meg?
Igen, mindegy, dühös lettem, erre ő is az lett,
és el akart menni, én meg megragadtam a kesztyűjét...
Várj már, azt akarod mondani, eljegyzett egy fickó, akit csak aznap ismertél meg?
Igen, figyelj, a lényeg az, hogy Elsa állandóan hordta azt a kesztyűt,
én meg azt hittem, hogy valami bacifóbiája van.
A szüleid nem mondták, hogy vigyázz az idegenekkel?
De, mondták...
De Hans nem egy idegen.
Ó, tényleg? Mi a vezetékneve?
Déli Szigetek?
- Kedvenc kajája? - A fondü.
- A legjobb barátja? - Valószínűleg John.
- Szeme színe? - Álomszép.
- Cipőméret? - A cipőméret nem számít.
Vacsoráztál már együtt vele?
Mi van, ha utálod, ahogy eszik?
Mi van, ha utálod, ahogy az orrát túrja?
Az orrát túrja?
És megeszi.
Már elnézést, uram, de ő egy herceg.
Minden srác csinálja.
Nézd, ez nem számít, mivel ez igaz szerelem.
Nem tűnik igaz szerelemnek.
Te valamiféle szerelem-szakértő vagy?
Nem, de a barátaim azok.
Vannak barátaid, akik szerelem-szakértők?
- Ezt nem veszem be. - Fogd be!
- Nem, nem, nem. Szeretnék találkozni ezekkel a... - Nem, komolyan.
Sven, indulj. Nyomás!
- Mik ezek? - Farkasok. - Farkasok?
- Most mit csinálunk? - Megoldom.
Te csak... ne ess le és ne zabáltasd fel magad.
- De segíteni akarok. - Nem.
- Miért nem? - Mert nem bízom a döntéseidben.
- Hogy mi? - Ki megy hozzá egy pasihoz, akivel épp csak megismerkedett?
Ez igaz szerelem!
Christopher!
A nevem Kristoff!
Bukj le!
- Majdnem felgyújtottál! - Csak majdnem.
Készülj az ugrásra, Sven!
Ne mondd meg neki, mit csináljon!
Majd én!
Ugorj, Sven!
Pedig csak most fizettem ki.
Ó, nem! Ne, ne ne!
Kapd el!
Húzd, Sven! Húzd!
Kifizetem a szánodat és mindent, ami benne volt.
És megértem, ha nem akarsz már segíteni nekem.
Persze, hogy már nem akarok segíteni neki.
- Valójában, ez az egész meggyőzött, hogy többé senkinek se segítsek. - Erre?
- De meg fog halni itt egyedül. Ezzel együtt tudok élni. - Akkor erre.
- De nem fogsz új szánt kapni, ha meghal. - Lehet inkább erre.
Néha nem igazán kedvellek.
- Várj meg, jövünk! - Jöttök?
Mármint, persze, csatlakozhattok hozzám.
- Arendelle. - Teljesen befagyott.
De rendben lesz, Elsa felolvasztja.
- Biztos? - Igen.
Most menjünk. Erre van az Északi Hegység?
Sokkal inkább arra.
Sohasem gondoltam volna, hogy a tél ilyen gyönyörű is lehet.
Igen! Ez tényleg gyönyörű, ugye?
De olyan fehér.
Mit szólnátok valami színhez?
Lehetne esetleg karmazsin, citromzöld, vagy sárga... nem, a sárga nem.
Sárga és hó? Fú... az nem megy.
Igazam van?
- Szia! - Te fura vagy.
- Én nem akarom! - Megy vissza!
- Légyszi, ne ejts le. - Ez csak egy fej.
- Ne! - Oké, ez elég rosszul indult.
Fúj, fúj, a teste!
Hékás, most meg mit néztek úgy? Miért lógtok fejjel lefelé, mint a denevérek?
Na jó, várj egy picit.
- Ó, köszi! - Szívesen.
Most már tök jó vagyok!
Nos, majdnem.
Olyan, mintha az életem teljesen felfordult volna!
Jaj, ez túlment. Sajnálom, én csak...
- Kobakbomba! - Jól vagy?
Viccelsz velem? Csodásan érzem magam!
Mindig is akartam egy orrot.
De cuki, olyan mintha egy apró pici unikornisé lenne.
Mi ez? Hé! Hú!
Ó, így még jobban imádom!
Na jó, kezdjük az egészet elölről.
Sziasztok. A nevem Olaf! Kedvelem a nagy öleléseket!
Olaf?
Tényleg, Olaf.
Te pedig?
Én Anna vagyok.
És ki ez a fura kinézetű szamár ott?
- Ő Sven. - Aha...
és a rénszarvas?
Sven.
Oké, így legalább egyszerűbb dolgom van.
Nézd már, puszit akar adni az orromra.
Én is kedvellek!
- Olaf, téged Elsa épített? - Aha, miért?
- És tudod, hol van? - Aha, miért?
- És szerinted meg tudnád mutatni az odavezető utat? - Aha, miért?
Hogy működik ez?
Állj le, Sven! Épp próbálok odafigyelni.
- Aha, miért? - Elárulom, miért.
Szükségünk van Elsára, hogy visszahozza a nyarat.
A nyarat?
Nem tudom, miért, de mindig odavoltam már a nyár gondolatától is.
Meg a Napért, meg hogy minden olyan meleg.
Tényleg?
Szerintem nincs túl sok fogalmad a forróságról.
Nincs is!
De néha szeretem lehunyni a szemem és elképzelni, ahogy itt a nyár.
* Ráz a láz, repül a méh és figuráz *
* És érzem, többé már sohasem fázom, nyár jön! *
* Egy korty, ugye kell, a homok a parton megölel *
* Így leszünk mi hetekig el, ha nyár jön! *
* És csúsznak szét a mínuszok, ugye jó a napozás? *
* És szinte már magam is olvadozok, ez mindjárt más! *
* Megy a flört, jön a fény, és a haveri kör, meg én *
* Így az édes élet csak a miénk, ha nyár jön! *
* Az italom hűs, a szívem meg forr, legyen ez ugyanígy mindenkor! *
* Ölel a napfény és nyílik a rózsa, hát így lesz egy hóember egyszer csak... *
* Nyáremberré! *
* A tájnak bája vár, s a nyár is vele jár, *
* És a bú, a gond így tovaszáll, csak relaxálj! *
* És a fény ragyogó, *
* De együtt lesz csakis jó *
* Szívem beremeg már, ha melegen vár egy szép nyár! *
- Elmondom neki. - Ne merészeld!
* Jöjj szép nyár! *
Na, gyerünk! Elsa erre van.
Hozzuk vissza a nyarat!
Jövök!
Valakinek el kell mondania neki.
Nem, nem, a farönk most így lefelé néz.
A farönknek felfelé kell néznie.
De így marad száraz!
- Felfelé! - Lefelé!
Pokrócot? Szüksége van valakinek pokrócra?
Arendelle nagyon hálás őfelségének.
A kastély nyitva áll. Van leves és forralt bor a nagyteremben.
Tessék, ossza ki ezeket.
Hans herceg, elvárná tőlünk, hogy csak itt álljunk és fagyoskodjunk,
amíg ön elosztogatja Arendelle minden értékesíthető áruját?
Anna hercegnő parancsba adta...
Na és még ez is!
Fel sem merült magában,
hogy a hercegnő talán összejátszik azzal a gonosz boszorkánnyal,
- hogy mindünket elpusztítsanak? - Ne merje megvádolni a hercegnőt,
engem bízott meg az irányítással,
és én nem fogok habozni, ha meg kell védenem Arendelle-t az árulóktól!
Áruló?
Hé, hé, hé! Nyugalom, nyugi.
Hol lehet a hercegnő? Mi történhetett vele?
Anna hercegnő bajban van.
Szükségem van önkéntesekre, akik útra kelnek velem a megkeresésére!
- Én megyek! - Felajánlom két emberemet, uram!
Készüljetek fel mindenre, és ha ráakadnátok a királynőre,
vessetek véget ennek a télnek.
Megértettétek?
Akkor pontosan hogy is tervezted, hogy véget vetsz a télnek?
Úgy, hogy beszélek a nővéremmel.
Ez a terved? Azon múlik a jégszállító üzletem, hogy te beszélsz a nővéreddel?
Ja.
És egyáltalán nem félsz tőle?
- Miért félnék? - Igen.
Lefogadnám, hogy Elsa a valaha volt legkedvesebb, legbájosabb,
legmelegszívűbb ember.
Ó, nézzétek.
Felnyársaltak.
Most mi lesz?
Ez túl meredek,
és csak egy kötelem van, ráadásul fogalmad sincs a hegymászásról.
Ki szerint?
Te meg mit művelsz?
Megyek a nővéremhez.
Te megölni mész magadat. Oda nem tenném a lábam.
- Csak összezavarsz. - Oda sem.
Honnan tudod, hogy Elsa egyáltalán látni akar téged?
Most nem figyelek rád, mert erre kell koncentrálnom.
Tudod, azok, akik a hegyekbe menekülnek, egyedül akarnak lenni.
Senki sem akar egyedül lenni, kivéve talán téged...
Én nem vagyok egyedül, vannak barátaim, emlékszel?
A szerelem-szakértőkre gondolsz?
Igen, a szerelem-szakértőkre!
Kérlek mondd, hogy mindjárt ott vagyok.
Nem ritkább idefent a levegő?
- Kapaszkodj. - Hé, Sven!
Nem tudom, hogy ez megoldja-e a problémát,
de találtam egy lépcsőt, ami pontosan oda vezet, ahova menni akartok.
Hála istennek. Kapj el!
Köszi! Ez olyan volt, mint valami őrült bizalomjáték.
Ez ám a jég. Mindjárt elsírom magam.
Csak rajta, nem ítélkezem.
Rendben. Nyugi, haver. Gyere, foglak.
Jól van, te most itt maradsz, pajti.
Hibátlan.
Kopogj... csak kopogj be.
Miért nem kopog?
Szerinted tudja hogyan kell kopogni?
Kinyílt. Na, ilyen sem volt még.
Nektek inkább idekint kéne várnotok.
- Mi? - Amikor legutóbb bemutattam neki egy fiút, mindent lefagyasztott.
De, de... ne már, ez egy jégből készült palota.
- A jég az életem. - Szia, Sven.
Te is, Olaf.
- Én? - Csak egy percet adjatok.
Oké.
Egy, kettő, három, négy...
Elsa? Én vagyok az, Anna.
Anna?
Elsa, annyira másképp festesz.
Jó értelemben...
és ez a hely...
- Bámulatos. - Köszönöm.
Sosem tudtam, mire is vagyok képes.
- Úgy sajnálom azt, ami történt. Ha tudnám... - Nem, nem, semmi baj.
Nem kell bocsánatot kérned.
De jobb lenne, ha elmennél. Kérlek.
De csak most jöttem.
Te Arandelle-hez tartozol.
- Ahogy te is. - Nem, Anna. Én ide tartozom.
Egyedül...
ahol az lehetek, aki vagyok.
Anélkül, hogy bárkit is bántanék.
- Ami azt illeti... - 58, 59, 60.
Várj, ez meg mi?
Helló, a nevem Olaf! Kedvelem a nagy öleléseket!
Olaf?
Te építettél, emlékszel?
És te élsz?
Azt hiszem.
Pont olyan, mint amilyet gyerekkorunkban építettünk.
Igen!
Olyan közel álltunk egymáshoz.
Állhatnánk megint olyan közel.
Lassíts!
Anna!
Nem, nem lehet.
- Viszlát, Anna! - Elsa, várj!
Nem, csak próbállak megvédeni.
Nem kell megvédened, nem félek tőled.
* Várj meg, kérlek ne fuss el *
* Állj meg, válaszolj *
* Mert a kérdés most már nemcsak rólunk szól *
* És mégis mától mindörökké *
* Én fognám a kezed majd, *
* És így mától mindörökké, le is győznénk minden bajt *
* Mi egy hegyet is elhordunk együtt *
* Mire jó az ellentét? *
* Amikor mától mindörökké *
* Melletted lennék *
* Anna, mit csinálsz itt? *
* Ez tévedés *
* Édes otthon vár, mosoly és napsütés *
- Igen, de... * - Tudom. Fogadd el, most rosszat lépsz *
* Ez börtön itt, hát jobb, ha tovább mész! *
* És esküszöm, hogy nem vár rátok vész! *
* - Minket már elért a vész - Tessék, mit beszélsz? *
* - Ott az élet borzasztó! - Hogyhogy borzasztó? *
* Arandelle-ben nincs már más csak hó *
Hogy?
Örök téllel árasztottál el mindent.
Mindent?
Semmi gond, kiolvaszthatod.
- Nem megy. Nem tudom, hogyan. - Dehogynem.
Tudom, hogy tudod.
* - Hiszem, hogy mától mindörökké - Nem tudom, miért, de megrémít *
* - Csakis együtt harcolnánk - Ahogy ébred a lélek, fáj a szív *
* - Mert a fagy így válik köddé - Az átok átkot sző *
* - És a hó se támad rám - Anna, kérlek menj, míg nem késő! *
* - Jöjj, ne félj - Túl sokat kérsz! *
* - Csak légy ma jó hozzám! - Mondd, miért nem félsz? *
* Ha mi nem válunk el többé, tudom nyár lesz mindörökké *
* Az eltűnt boldogság vár ránk! *
* Úgy fáj! *
Anna!
Jól érzed magad?
- Megvagyok... jól vagyok! - Ez kicsoda?
Ez... nem is számít. Csak menjetek el!
Nem. Tudom, hogy együtt ezt is megoldhatjuk...
Hogyan? Milyen erővel rendelkezel, hogy leállítsd a telet?
Hogy leállíts engem?
- Anna, szerintem mennünk kéne. - Nem! Nem megyek el nélküled, Elsa.
De, elmész.
Elég! Tegyél le minket!
Tűnés!
Fel a fejjel!
Itt repül a popóm!
Nem szép dolog dobálni másokat!
Hé, hé, hé, harcos hercegnő! Nyugodj le, csak nyugi, nyugi.
- Jól van, rendben. - Csak hagyd békén a hótaplót!
- Megnyugodtam. - Remek.
Ne már!
- Nézd meg, most felbőszítetted! - Majd én elterelem a figyelmét, ti menjetek!
Ne, ne, ne, nem ti!
Így azért jóval nehezebb lesz.
Mit csinálsz?
Elintéztem!
Ez vagy 30 méter mély!
Inkább 60 méter.
- Az meg minek? - Ások egy horgonyt a hóba.
Oké, és mi lesz, ha lezuhanunk?
Három méternyi friss porhó van odalent.
Olyan lesz, mintha egy dunyhára esnénk...
Remélhetőleg.
Gyerünk, Anna! Háromra.
- Egy... - Oké, szólj mikor...
- Kettő... - Én készen állok... erre születtem! Igen! - Nyugi.
Hár... fa!
Mi a...
Csak megtörtént.
Atyaég, de kijöttem a formából.
Meg is van. Anna! Sven!
Hová tűntetek, srácok? Simán leráztuk ezt a mályvacukrot!
Helló, épp rólad volt szó.
De csak jókat mondtunk, csak jókat.
Ne!
Hát ezzel nem érek sokat, ugye?
Olaf!
- Kapaszkodjatok, srácok! - Gyorsabban!
Mi? Mi ez?
Kristoff!
Vissza ne gyertek!
Nem fogunk.
Igazad volt, tényleg olyan, mint egy dunyha.
Olaf!
Nem érzem a lábam! Nem érzem a lábam!
Az az én lábam.
Hé, tégy egy szívességet, kapd el a popómat!
Ó, így sokkal jobb.
Szia, Sven! Megtalált minket.
Ki az én cukorfalat rénszarvasom?
Ne beszélj ilyen hangon hozzá.
Tessék.
- Jól vagy? - Köszönöm.
Hogy van a fejed?
Mármint, rendben van. Jól vagyok.
Kemény koponyám van.
Nekem nincs koponyám... se csontom.
Szóval...
- Most mi lesz? - Mi lesz most?
Mi lesz most?
Mégis mihez kezdek most?
Kidobott engem. Nem mehetek vissza Arandelle-be,
ha ilyen az idő, és ott van a jégszállító üzleted...
Hé, hé, ne aggódj a jégszállító üzletem miatt.
Aggódj inkább a hajad miatt!
Mi? Épp most zuhantam le egy szikláról, látnod kéne a saját hajad!
- Nem, a tiéd őszül. - Őszül? Ez... mi?
Azért van, mert Elsa eltalált, nem igaz?
Rosszul néz ki?
- Nem. - Haboztál.
Nem, én nem. Anna, neked segítségre van szükséged. Jó? Menjünk.
- Oké! Hová megyünk? - Meglátogatjuk a barátaimat.
- A szerelem-szakértőket? - Szerelem-szakértők? - Aha.
- És ne aggódj, ők rendbe tudják ezt hozni. - Honnan tudod?
Mert láttam már, hogy képesek rá.
Én is szeretek szerelem-szakértőként tekinteni magamra.
Szedd össze magad! Irányítsd!
Ne érezz! Ne érezz! Ne érezz!
Ne érezz!
Nézd, Sven. Felébredt az ég.
- Fázol? - Egy kicsit.
Várj, gyere ide.
Hát, a barátaimról...
A barátaimnak hívom őket, de ők többek ennél, inkább a családom...
Mindegy, amikor gyerek voltam, nekem csak Sven volt,
amíg ők, tudod, be nem fogadtak.
- Tényleg? - Igen.
Nem akarlak megijeszteni, de ők néha egy kicsit tolakodóak.
És hangosak... nagyon hangosak...
Meg makacsok is olykor,
és egy kicsit basáskodók, és súlyosak, tényleg nagyon súlyosak,
amit majd megértesz, de jó értelemben...
Kristoff, remek embereknek tűnnek.
Akkor jó...
Ismerd meg a családomat!
Helló, skacok!
- Ezek kövek. - De jó újra látni titeket.
Ez kattant.
Hé, alig ismertelek fel, mennyit fogytál?
Elterelem a figyelmüket, te menekülj.
Szia, Sven családja! Örülök, hogy megismerhetlek titeket.
Anna. Szeretlek, úgyhogy ragaszkodom hozzá, hogy fuss!
Már értem, miért vagytok szerelem-szakértők.
Miért nem mész?
Oké, én most megyek...
Ne, ne, ne. Anna, várj!
Kristoff!
Kristoff hazajött!
Kristoff! Kristoff itthon van! Rég volt már itthon!
Kristoff hazajött!
Hogy mi? Kristoff?
Hadd nézzelek meg!
Vedd le a ruháidat, Kristoff. Kimosom.
Nem, nem vetkőzöm le.
Figyeljetek, remek látni mindannyiótokat,
- de hol van Trollpapa? - Sziesztázik.
De nézd, növesztettem egy gombát.
Én meg megkaptam a tűzkristályt.
Találtam egy vesekövet.
Kristoff, vegyél fel!
De megnőttél, jó neked.
Trollok? Ezek trollok.
- Hazahozott egy lányt! - Hazahozott egy lányt!
Milyen egy cukorfalat.
- Mi folyik itt? - Én már megtanultam, hogy csak sodródjak az árral.
Hadd nézzelek. Csillogó szemek, megfelelő orr, erős fogak!
Igen, igen, igen. Pont illik a mi Kristoffunkhoz!
- Várj, nem, én nem... - Nem, félreértitek. Nem ezért hoztam őt ide.
Így van, mi nem, én nem...
Mi a helyzet, kedvesem?
Miért ódzkodsz egy ilyen férfitól?
* - Csak nem sántikálva jár? * - Mi?
* - Vagy ha túl sokat dumál * - Nem.
* Vagy egy 48-as lábfej megrémít *
* Az ám, de fürdés ügyben májer, mondd hogy andalít az ájer *
* - És az állkapcsában alsó hangon hetven fog virít * - Ez kedves.
* Helyes a feje, de fix, hogy lúzer tuti nem lehet más *
* - Ő nem egy értelemvédő - De környezetvédő, *
* - Szóval igazán édi félnótás * - Nem rólam van szó!
* Helyes a feje, de kissé lúzer *
* Egy szimpi pancser ő *
* Mellé fix, hogy sok száz faksznit kapsz, na de megszerethető *
Lezárhatnánk ezt a témát?
Tényleg van egy valódi problémánk most.
Meglátjuk... mondd csak drága...
* Esetleg gyáva nyúl a tag? *
* Vagy mellé roppant hallgatag *
* Búcsúzik némi erdőszélén pislantás *
Ezt nem kellett volna megtudnom.
* Ez a nagy románc a csajjal nem fog menni szőke hajjal *
* De ez nem számít már, rendes srác a kispajtás *
* Helyes a feje, de sajnos lúzer *
* Na meg a bogara sok *
Nem, én nem...
* De tetszetős, sosem fellengzős, amolyan szőke hős, akit kívánunk *
* Bizony a szerelem éles lőszer és épp ma eltalál *
* De ha vitameccs lesz, akkor nyista lesz, ugye rossz a nagy család? *
Állj, állj, állj, elég!
Valaki másnak a menyasszonya, oké?
* Helyes a szöszi, de nem túl kóser *
* Ez így még gyenge *
* De semmi pánik, hiszen majd elválik *
* Még nemigen kapott gyűrűt se *
* Helyes a szöszi, de nem túl kóser *
* Na menten ráparáz *
* Nosza lapítsd szét a vőlegényt, *
* És ez mindent helyre ráz! *
* Legyen tiéd ez a döntés, a nyomulást sose kérd *
* De itt ma szerelem ébred épp, és varázs árad szét *
* Légy csak túl a múlton, mától bizti nem kell félj *
* Hisz vár az égi boldogság *
* Éppen itt és pont most kell *
* Bárhogy félsz, elérsz hű szerelmedért! *
* Megölel a szeretet, teljes hévvel, amikor minden rossz *
- Szülő! - Rokon! - Testvér!
* Ha nagyot estél, mi segítünk majd ripsz és ropsz *
* Mosolyog a szerelem, édes fűszer, de látod semmi gáz! *
Egy ilyen fószer csak akkor lúzer, ha fix, hogy agyilag sem kóser.
* Új, új, új, új, új, új, úgy vár, úgy vár, új, új, új, új! *
Mondd, Anna. Elfogadod-e Kristoffot hites trolluradul...?
- Várj, mi? - Összeházasodtok.
Hideg, mint a jég.
Furcsa mágia van itt!
- Trollpapa! - Hozd közelebb.
Anna, az életed veszélyben van.
Jég van a szívedben, a nővéred miatt.
Ha benned marad, akkor tömör jéggé fagysz, örökre.
Mi...? Nem.
- De te el tudod távolítani, ugye? - Nem, sajnálom Kristoff...
Ha a feje volna, akkor könnyen megtudnám tenni.
De csak az igaz szeretet képes megolvasztani egy megfagyott szívet.
Az igaz szeretet?
Egy igazi szerelmes csók, talán?
Anna, vissza kell menned Hanshoz.
Hans.
Húzz fel minket, Sven!
- Olaf, gyerünk! - Jövök!
Gyerünk megcsókolni Hanst! De ki az a Hans?
Anna hercegnőt jöttünk megkeresni.
Legyetek résen,
azonban nem azért jöttünk, hogy ártsunk a királynőnek.
- Megértettétek? - Igen, uram!
A királynő.
Ott fent! Gyerünk!
Ne, kérlek!
Menjetek el!
Lőj! Lőj!
Kapd el!
Elsa királynő!
Ne legyen szörnyeteg, akitől mindenki fél.
Ne... mit tettem?
Miért hoztál ide?
Nem hagyhattam, hogy megöljék.
De veszélyt jelentek Arendelle-re. Szólj Annának.
Anna nem tért vissza...
Véget vethetne a télnek, hozza vissza a nyarat... kérem.
Hát nem érted... nem tudom.
Meg kell mondanod nekik, hogy engedjenek el.
Megteszem, amit tudok.
- Csak tarts ki odáig. - Gyerünk, haver! Gyorsabban!
Találkozunk a kastélynál!
Maradj észrevétlen, Olaf!
Rendben!
Helló!
Ez Anna hercegnő!
Veled minden rendben lesz?
Miattam ne aggódj.
- Anna! Már betegre aggódtuk magunkat. - Úrnőm!
Vigyék a melegre és keressék meg Hans herceget, azonnal.
Úgy lesz, köszönjük.
Helyezzék biztonságba!
Visszamegyek megkeresni Anna hercegnőt.
Nem kockáztathatja meg, hogy újra kimegy.
Ha bármi történik vele...
Ha bármi történik a hercegnővel,
akkor csak ön marad Arandelle-nek.
Itt van bent. Hans herceg!
Anna! Úgy kihűltél.
- Hans, meg kell csókolnod! - Mi? - Most! Rögtön!
Kettesben hagyjuk önöket.
Mi történt odakint?
- Elsa eltalált a varázserejével. - Azt mondtad, téged sohasem bántana.
Tévedtem.
Anna?
Megfagyasztotta a szívemet és csak az igaz szeretet menthet meg.
Egy igazi szerelmes csók.
Ó, Anna...
Bárcsak volna valaki, aki szeret téged.
Micsoda?
Azt mondtad, szeretsz.
A királyságomban, tizenharmadikként a sorban, esélyem sem volt. Tudtam...
Be kell házasodnom valahova, hogy trónra juthassak...
Mégis miről beszélsz?
Mint örökös, persze Elsa volt a megfelelőbb,
de senki nem jutott vele semmire.
- De te... - Hans?
Annyira kétségbeesetten kerested a szerelmet,
hogy hajlandó lettél volna hozzám jönni, csak úgy.
Kitaláltam, hogy miután összeházasodunk, rendezek Elsának egy kis balesetet.
Hans! Ne, fejezd be!
De ő elintézte saját magát, te pedig elég ostoba voltál, hogy utána menj.
Kérlek!
Most már csak annyi maradt, hogy végezni kell Elsával és visszahozni a nyarat.
A közelébe sem érsz Elsának.
Nem, te nem érsz a közelébe.
Máshonnan nézve pedig, én vagyok a hős, aki megmenti Arandelle-t a pusztulástól.
Ezt nem fogod megúszni!
Ó, már megúsztam.
Kérem, valaki segítsen.
Kérem, kérem!
Minden perccel egyre hidegebb lesz.
Ha nem teszünk valamit, de rögvest, akkor mind halálra fagyunk.
- Hans herceg. - Anna hercegnő...
- Meghalt. - Mi?
Mi történt vele?
Elsa királynő megölte.
A saját nővére.
Legalább ki tudtuk mondani a házassági esküt...
mielőtt meghalt volna a karjaimban.
Most már kétség sem férhet hozzá,
Elsa királynő egy szörnyeteg és mi mindannyian komoly veszélyben vagyunk.
Hans herceg, Arandelle bizodalma önben van.
Nehéz szívvel, de Elsa királynőt, Arandelle uralkodóját, árulás vádjával,
halálra ítélem.
Siessetek!
Veszélyes, csináljátok gyorsan, és legyetek óvatosak.
Az ajtó nem nyílik!
Mi az, haver? Hé, figyelj oda.
Mi bajod van?
Nem értelek, amikor így beszélsz.
Állj le! Tegyél le!
Nem, Sven! Nem megyünk vissza!
Az igaz szerelmével van.
Mi a...
Anna!
Segítség!
Anna! Ó, ne.
Olaf? Olaf, menj el onnan!
Szóval ilyen a meleg... imádom.
De inkább nem érek hozzá.
Hol van Hans? Mi van a csókkal?
Félreismertem. Ez nem volt igaz szerelem.
Mi? De hát ezért rohantunk úgy idáig.
Kérlek, Olaf! Nem maradhatsz itt, elolvadsz.
Nem megyek el innen,
amíg nem találunk valaki mást, aki igazán szeret, és megment téged.
Nincs valami ötleted?
Még azt sem tudom, mi a szerelem.
Az nem baj, én tudom... a szerelem az...
amikor más érdekeit a sajátod elé helyezed,
például ahogy Kristoff idehozott téged Hanshoz és örökre itt hagyott.
Kristoff szeret engem?
Te aztán tényleg nem tudsz semmit a szerelemről, igaz?
Olaf, te olvadsz.
Vannak emberek, akikért megéri elolvadni.
Csak lehet, hogy pont nem ebben a pillanatban.
Ne aggódj, megoldom!
Túl fogunk jutni ezen...
Várj csak, észrevettem valamit.
Ez Kristoff és Sven! Visszajönnek ide!
Tényleg?
Hú, csak úgy száguld. Azt hiszem tévedtem,
Kristoff mégsem szeret téged annyira, hogy itt hagyjon.
Segíts fel, Olaf. Kérlek.
Nem, nem, nem, nem. A tűz mellett kell maradnod és felmelegedned.
- El kell jutnom Kristoffhoz. - Miért?
Ó, tudom már, miért.
Ott van a te igaz szerelmed, vágtat keresztül a fjordokon,
mint egy baromi bátor rénszarvaskirály. Gyerünk!
Vigyázz!
Visszafelé!
Csapdába estünk.
Csússz, Anna!
Megcsináltuk!
Menj, menj, menj, menj!
Gyerünk, haver. Gyorsabban!
Kristoff!
Sven!
Jó fiú.
Kristoff.
Anna!
Elsa!
Nem menekülhetsz el innen!
- Csak viseld gondját a húgomnak! - A húgodnak?
Gyengén és kihűlve tért vissza a hegyekből.
Azt mondta megfagyasztottad a szívét.
Próbáltam megmenteni, de már túl késő volt.
Jeges volt a bőre, a haja pedig megőszült.
A húgod meghalt...
miattad.
Nem!
Kristoff?
Anna!
Elsa?
Ne!
Anna!
Anna... ne... ne, kérlek ne!
Anna!
Anna?
Ó, Elsa.
Feláldoztad magadat, értem?
Szeretlek.
Az igaz szeretet megolvasztja a megfagyott szívet.
A szeretet megolvasztja...
A szeretet... hát persze.
- Elsa? - Szeretet.
Tudtam, hogy képes vagy rá.
Hansnak annyi. Ez életem legjobb napja...
és valószínűleg az utolsó is.
Olaf. Tarts ki, kishaver.
Az én személyes hózáporom.
Anna? De hát Elsa megfagyasztotta a szívedet.
Az egyetlen fagyott szív itt, az a tiéd.
Visszaküldöm ezt a gazembert a hazájába.
Meglátjuk, hogy a tizenkét bátyja mit fog szólni a viselkedéséhez.
Arandelle hálás neked, uram.
Ez elfogadhatatlan!
Ártatlan vagyok, a félelem áldozata.
Megsérültem. Fáj a nyakam.
Nincs itt egy orvos, aki...
Nem is! Követelem, hogy láthassam a királynőt!
Van egy üzenetem a királynőtől.
Arendelle mától fogva és mindörökké, nem üzletel semmilyen formában Vesetokkal.
Ez Weselton! Weselton!
- Gyere, gyere, gyere. - Jó, jó, oké, oké...
- Oszlop. - Hupsz, bocsi.
Oké, oké, itt is vagyunk.
Tartoztam neked egy szánnal.
Ez komoly?
Igen, és ez a legújabb modell.
Nem, ezt nem fogadhatom el.
Muszáj lesz. Nincs visszaváltás, se csere. A királynő parancsa.
Kinevezett téged Arandelle hivatalos Jégmesterének és -szállítmányozójának.
- Mi? Nincs is ilyen. - Dehogy nincs.
És még pohártartó is van benne... tetszik?
Tetszik-e? Imádom!
Most úgy megcsókolnálak!
Lehetne. Mármint szeretném...
Szabad? Szabad nekünk?
Várj, mi?
Szabad.
Nyár!
Helló!
Készen álltok?
Jó, hogy nyitva vannak a kapuk.
És nem is zárjuk be soha többé.
Mi? Ó, Elsa. Ezek gyönyörűek, de tudod, hogy nem tudok...
Gyerünk, dehogynem tudsz!
Vigyázat, rénszarvas érkezik!
Helló, csajok!
Fordította: Firestarter & vbalazs91
twitter.com/FirestarterSubs twitter.com/vbalazs91