Серед причин, чому я так сильно люблю тварин, —
те, що всім їм дають прізвиська за їхні унікальні риси.
Ось деякі з моїх улюблених.
І вони з'являться десь тут, наскільки я знаю.
Рожевий малий плащеносець,
блакитнонога сула,
scaptia beyonceae, вона ж муха Бейонсе,
а також риба-крапля.
Те, що робить їх унікальними, також допомагає їм вижити.
Ем СОС
Кріс Що таке?
Ем Що мені робити?
Кріс АХАХА
Приходь, можеш щось позичити
Келсо!
Ранок уже в розпалі.
Це правда і для людей.
Ми теж частина царства звірів, правда?
Узяти мою маму.
Вона як мама-слониха.
Зачепи її дитинча, і вона тебе затопче.
По-моєму, це перебір.
-Доброго ранку. -Доброго.
Останній перший день школи. Нервуєш?
-Ні. -Це нормально.
Я не нервую.
Ми тепер носимо боа?
Можна й мені таке?
Ти в ліфчику?
Що? Мамо, закон великих чисел.
Закон тут діє.
Пересічна мама хотіла б,
щоб її пересічна донька прикривала дівчаток.
-Не зви їх так. -Вони так звуться.
Перебір, так.
-Ти куди? -А, я бачу.
Поглянь, який колір! Я б оце…
Мої найкращі подружки виживають стильно.
Так, ти крута.
-Поглянь, яка ти! -Так.
-Що за прикид? НАСА? -Не починай.
-Скажи, що ти літом ходила по крамницях. -Звісно, ходила.
-Так. -Перший день школи, дівки.
Поїхали.
Деякі тварини відлякують зовнішністю,
що означає, що ти виживаєш завдяки зовнішності.
Найкраще це робить Ем.
Я купила це онлайн, на моделі було гарно.
Та от воно приїхало, і бачите?
Мою дупу видно з космосу.
Зазвичай.
Вона як пантерний хамелеон.
Наголос на «пантерний».
Якщо їй сподобається щось у вашій шафі, мусите їй віддати.
Я ввечері їла лише макарони з сиром.
Кріс — мавпа ревун…
і медоїд.
Вона така: «Я тут, і я — хаос, крихітко».
Мала, ти в курсі, що таке їдять діти?
Майк уміє готувати лише це. Але так: «Я не готую. Я грилюю».
Я йому: «Експериментуй із ґей-порно».
Боже мій.
Що б там не було, я це люблю.
Класно те, що виживання — креативне.
Халіде!
Арвіне!
Сурикати виживають, тримаючись купи з сім'єю.
-Доброго ранку. -Доброго.
Доброго ранку.
Арвіне, що це за зачіска?
Називається помпадур.
По суті, в кожної тварини й людини є власний механізм виживання.
І хай які вони чудові чи рідкісні, усі вони — частина природи.
Спробуймо бути нормальними, добре?
Гаразд.
Але якщо тобі не подобається це,
-можна мені скаллет? -Що це?
Це як маллет, але попереду поголено,
а ззаду дуже довге волосся.
-Звісно. -Ні.
До речі, про хлопців:
цього року ми так і бачимо тебе з хлопцем.
Ні. Крапка. Годі.
Їж уже. Швидше.
Сьогодні прослуховували на «Бріолін»?
-Сасане! -Вибач.
Річ у тім, що після випускного класу я буду в реальному світі.
Нова екосистема, нові загрози.
Часом ловлю себе на тому, що хвилююся, як я даватиму собі раду.
З ПОВЕРНЕННЯМ, УЧНІ!
Так!
Можливо все
Я дуже рада, що ви приєдналися до нас, міс Келсо.
Усім доброго ранку.
Доброго ранку.
Мене звати міс Кідд.
І сьогодні ми малюватимемо портрети.
Я хочу, що ви обрали собі партнера
й намалювали одне одного стилем за вашим вибором.
Гаразд, починаймо.
Обирайте партнера.
Не соромтеся.
Привіт. Хочеш бути…
-Ти ж був у мене торік? -Ви сумували?
Слухай.
Так. Що?
Можна позичити той рожевий міленіала?
Так, але це не рожевий міленіала. Це рожевий, як фламінго.
Добре. А цей?
Рожевий, як балетна туфля.
-Той? -Це просто рожевий.
Ясно, у нас тут перфекціоніст у кольорах.
Так, я не люблю надто спрощувати.
Тоді все стає нудним.
Що це за стиль?
Трохи як графіті, напевно.
Так можна?
Так.
Додай більшу ямочку на підборідді.
Скільки рожевого.
А що там із моїм підборіддям?
Нічого. Нічогісінько.
Дай подивитися.
Не може бути. Це так класно.
Так.
Можеш забрати собі.
Чесно?
Так.
Ти такий милий.
Ні, це не так.
Так.
Пам'ятаю, торік Джої Зенґ зробив керамічного м'яча
і поклав у сушильню.
Він пішов, а ти зробив у ньому дірку, щоб той не вибухнув від жару.
Може, я хотів захистити від уламків
мою єгипетську фаянсову чашу.
Ти тоді вже вкривав свою єгипетську чашу глазур'ю.
Джої був єдиним, хто ще ліпив.
-Джої — мій друг. -Ні.
Ти завжди милий.
Тут нема чого соромитися.
Як скажеш.
Покажеш свій?
Овва! Це
чудово.
Куди поділося моє вухо?
Вуха важко малювати.
-І правда. -Так.
Усі прекрасно попрацювали.
Відмінно.
Тримай.
Не забудьте про завдання на той тиждень.
Так, хто допоможе мені прибрати?
Хоча б хтось? Хтось хоче залишитися й допомогти?
У мене не сині очі.
Не брехатиму. Це не схоже на мене.
Не знаю, про що ти говориш.
Дякую.
Думаю, мета цього року — знайти більше,
ніж те, що треба для виживання в цьому світі.
Я хочу дізнатися, як процвітати.
Я хочу бути схожою на каракатицю фараона.
Вона знає, коли мімікрувати.
У неї гострий язик.
І вона ніколи не забуває,
яка вона крута.
-Привіт, кицю. -Привіт.
Як усе пройшло?
-Добре, так. -Чудово.
Що? Чорт, мамо. У перший же день?
Ти хотіла вступити в далекий ВНЗ і кинути мене тут.
А могла б піти в громадський коледж.
Люблю тебе, мам, але або Нью-Йорк, або ЛА.
Що там є, чого нема в Пітсбурзі?
-Головне, чого нема. -Чого?
Тих, хто мене знає.
Тобі потрібна стипендія
-і дуже хороша заявка. -Боже мій.
Давай. Сідай сюди.
Трон чекає вас.
Знімай фальшиве хутро.
Добре.
Вмикай мозок.
«Згадайте випадок, коли перед вами було складне завдання, невдача чи провал,
а ви відповіли на це хоробрістю.
Як це вплинуло на вас, і який урок ви з цього винесли?»
Хоробрість.
Не хочу вступити лише тому, що я транс.
Ти вступиш, бо ти — це ти.
Можеш написати про те, що було з татом.
-Я не хочу експлуатувати… -Ні.
Ти нічого не експлуатуєш. Це ж твоя розповідь.
-Але вона нічого не говорить про мене. -Ще й як говорить.
Ти все це пережила і стала сильнішою.
Знаєш, що це демонструє?
Хоробрість.
Боже. Ну добре.
Скористайся ним.
Так.
Це смішно. Особливо коли починаєш писати.
Х…
-Ні. -О…
Про що вам розказати далі?
Про природу?
Про те, що я транс?
Пишіть у коментарях.
Я згодна на все.
СТОСУНКИ
Отже, я, 25 років, жінка,
зустріла, здавалося б, ідеального хлопця 26 років.
Але після цього я писала йому СМС,
а він повністю зник.
То як забути про того, з ким ти ніколи навіть не зустрічалася?
CORNBREADLIVE ПИШЕ
Не думаю, що існує перевірений спосіб зцілити розбите серце.
Слухай улюблені сумні пісні.
Плач скільки треба.
На це піде час, але якось
ти навіть сама не усвідомиш, як цей біль мине.
У мене, хлопця 16 років, є чудова дівчина, їй теж 16.
Вона втілення всіх моїх мрій.
Проблема в тому,
що я люблю косплеїти високого ельфа.
Я дуже хочу робити це поруч із нею, але мені якось незручно.
Чуєш, Отісе?
Ти знаєш, що таке косплеїти?
Ні. Схоже, якась лузерська фішка.
Косплеїти.
РОЛЬОВА КОСТЮМОВАНА ГРА
Ясно…
По-моєму, сенс мати партнера — в тому,
щоб відкрито бути собою поруч з іншою людиною.
Покажи їй, у чому твоя пристрасть.
А раптом вона теж таким захоплюється.
Мій хлопець вічно каже, що мені треба схуднути.
Можна далі не читати. Хлопець, схоже, маніпулятор.
Кинь його.
Чуєш, що ти робиш?
Нічого.
-Тобі ще треба мій конспект? -Ні…
Ченс із Кевіном ідуть на гру. Хочеш піти?
-Я погано їх знаю. -Але ти мій друг.
Наче це дає якісь переваги.
-Я тебе підтримаю. -Добре.
Усе одно ти тільки поради роздаєш.
Отакої.
А на іспиті досі пишуть твори?
Я думав, уже ні.
Халіде! Отісе! Вечеря!
Дуже смачно, як завжди, місіс З.
Тобі тут завжди раді, Отісе.
І передай мамі, що ці квіти дуже гарні.
Халід із радістю допоможе тобі подати заявку в коледж.
Без Хала я б і з садка не випустився.
А як твої справи, сину?
Твір для коледжу?
Його здавати місяців за п'ять.
Відкладай на потім і скінчиш, як твій кузен Нахід, що вчить поезію.
Стій, можна вивчати поезію?
Узяв я собі їсти. Залишилося сісти.
Містере З! Це було круто.
Клацаю пальцями.
-Сасане, не ганьбися. -Боже мій, тату.
Ви ж знаєте,
що перші любовні вірші були написані мусульманами.
Пристойна кар'єра для 13-го століття.
Ти хочеш вивчати поезію?
Ні.
Щось творче чи…
-Де можна працювати руками. -Руками?
Я думала, ти обрав економіку.
-Ні. Це ти її обрала. -Ти не хочеш вступати в коледж?
Я просто кажу, що є інші варіанти,
не лише чотирирічне навчання.
-Кому воно треба? -Мені.
-Може, почни сьогодні писати твір? -Мені нема про що писати.
Напиши про нашу поїздку в Тегеран.
Чи ту жінку, яку ти врятував.
-То був Арвін. -Хіба?
-То був я. -Арвін.
Так. Ми не всі на одне лице.
Працюй над твором.
Ні!
Боже.
Твір
для коледжу…
Келса.
ІМ'Я КЕЛСА ОЗНАЧАЄ: ХОРОБРА.
Келса, підліток,
Пітсбург, старша школа Рівер-Пойнт.
ПЕРЕЖИТИ СТАРШУ ШКОЛУ (ТРАНСДІВЧИНІ) ПОБАЧЕННЯ ТРАНС
Я тебе бачу, Ренард.
Ось як це працює.
Я два місяці приймала блокатори гормонів
і не відчула ніяких змін у своєму настрої чи характері.
Я не стала емоційнішою чи спокійнішою.
Такого стане більше, коли я прийматиму естроген.
Я маю вирішити, чи це будуть пігулки, чи уколи.
Кажуть, що уколи переносяться краще,
але голки…
Я часто думаю про побачення, чи хочу я на них ходити,
бо коли саме я маю зізнатися, що я трансдівчина?
Трансдівчина.
ТРАНСДІВЧИНА
Це не зовсім особисте,
але це також і не те, про що само собою заходить мова.
Я навіть не боюся знущань чи чогось такого.
Я боюся, що люди вдаватимуть, що я їм подобаюся,
бо хочуть бути прогресивними абощо.
Коли я поїду в коледж далеко від дому,
де ніхто мене не знатиме, я можу засекретитися.
Але це означатиме, що ніхто мене не знатиме.
Ніхто не бачитиме мене такою, як є.
То що б обрали ви:
екзистенційний жах, що тебе не знатимуть,
чи екзистенційний жах,
що тебе знатимуть і не приймуть?
Якби я казала це в реальному житті, сиділа б у дурці.
А ще я все одно не хочу з кимось зустрічатися.
От моя подруга Кріс зараз у стосунках,
і якщо чесно…
Дякую.
Я твоє пташеня.
А я — твій татусь-птах.
…це не надто приваблює.
Нащо мені хлопець, якщо в мене дві найкращі подруги?
Дай мені «Скітлз».
То що…
на цих вихідних ночуємо в Келси. Так?
Моя мама забронювала нам день у спа.
У вас багато таких днів із міс Мірандою.
Так, коли ми маємо проводити разом час.
Ти ж знаєш Міранду. Я стараюся.
Старайся краще, сучко.
У мене є теорія.
Так? Яка?
Перша сторі в Інста — це людина, якої ти прагнеш.
Добре.
Спробуймо.
Гаразд.
Денні Трехо.
-Не дивно. -А як же Майк?
А що Майк?
А в тебе що?
Хал.
Хал Зуабі.
-Відколи? -Уже кілька місяців як.
Я трохи цього соромилася, але він такий милий.
Запроси його кудись.
-Серйозно? -Так. Чому ні?
Як на мене, могла б знайти кращого.
Я не хочу.
А в тебе хто?
Ніхто. Це акаунт із мемами.
Як скажеш.
І як ти це зробиш?
Напиши в приват.
Ні, це надто прямо.
Так.
Думаю, краще написати любовну записку.
Класна ідея.
Так.
Точно.
ти гарненький
Мило.
-Віддаси йому. -Чому я?
-Мені соромно. -І мені.
Я ніколи тебе не прошу.
-Давай я. -Годі.
Хочеш, щоб віддала я? Я віддам.
Чуєш? Учора я зареєструвався на Parler.
-Навіщо це? -Бо там такі збочення!
-Це… -Ти колись туди заходив?
Ні, я ж не соціопат.
Привіт, Хале.
Що там написано?
Нічого.
Це від Келси?
-Привіт, Хале. -А, Кріс.
Привіт, Хале.
Стій. Ти спиш із нею?
-Ні. -Круто, чуваче!
Дай сюди.
ХАЛ ЗУАБІ
Добре.
Привіт, хочу уточнити, що та записка була насправді від Ем…
Типу жарт? Ха-ха
Ні
Бо ти і є такий
ГАРНЕНЬКИЙ, Я МАЮ НА УВАЗІ
То ти вступатимеш у художню школу?
Що?
Бо ти реально крутий.
Не знаю. Мені здається, я не досить цікавий, щоб бути художником.
Так.
Твоя правда.
Отакої. Боляче.
Ні, я хотіла сказати, що художники — покидьки.
Але ти милий.
Ненавиджу, коли мене звуть милим.
Знаю.
-Знаєш, що ненавиджу я? -Що?
Коли кажуть, що я хоробра.
Правда?
«Ти здійснюєш перехід такою молодою.
Тебе цькують у школі? Хочу сказати, що ти дуже хоробра».
Так, теоретично це не така й хоробрість — просто бути собою.
Саме так. І це так самовдоволено.
Так.
А ти що хочеш вивчати?
Зоологію.
Відпад. А тоді що?
Я хочу знімати фільми про природу.
Нічого собі! Відпад.
Щось типу «Планета Земля»?
Так.
Антарктика.
У нас вийде. Іди сюди, мала. Іди сюди.
Старша школа.
Людський самець зваблює самицю.
Але з безжальністю, яка трапляється лише в природі,
самиця…
Заціни!
…вдає, що пише СМС,
ігноруючи його сексуальні загравання.
То що? Будеш їздити на безлюдні острови,
тягти апаратуру в болоті?
Днями сидітиму на дереві, чекаючи ідеального кадру.
Так. Я хочу побачити все,
кожне місце,
кожну тварину.
Чому ти так любиш тварин?
Бо всі вони унікальні й названі за рисою, яка робить їх унікальними.
Пані та панове Реддіту,
я опинився в халепі.
Біп-біп.
Дайте дорогу. Дорогу.
Пробачте.
Я, 17-річний хлопець, шалено закохуюся
в одну дівчину 17 років.
Так, що вирвав би волосся
й кричав би про це у вікно. Нехай весь світ чує.
бачив класного хробака
скинь фото
Боже Фото хробака
Он воно що. Ні. Я тупий. Я…
тупий.
Як дізнатися, що ви офіційно закохалися?
Це коли ви починаєте шукати ту людину в кожній групі?
Чи коли ви дивитеся мем про астрологію
й починаєте шукати знак тієї людини?
«Грозова злива», Х. Лаймен Сеєн.
Це ідеальний приклад європейського модернізму…
А де там грозова злива?
Чекайте.
Вони не…
Вони в душі.
-Так. -Йо!
Так, я придумав.
-Кажи. -Добре.
Сандвіч. Один укус.
Кидаю тобі виклик.
Давай.
Бігом.
Швидше.
Не може бути!
Добре, тихо!
Коли саме це стається?
Байдуже. Я не мала б про це думати.
Я знаю, що він подобається Ем.
Я знаю лише те, що схоже, ніби в моєму стравоході
оселився річковий вугор.
Проблема в тому, що вона транс.
І не тому, що це проблема для мене.
Я просто боюся драми, яку спричиню, покликавши її на побачення.
Я, мабуть, втрачу друга, і сумніваюся, чи зрозуміють батьки.
То що мені робити?
Поясни другові, що ти відчуваєш. Може, він зрозуміє.
Ні! Це так по-ґейськи!
Це так по-ґейськи.
Не варіант.
Зроби це.
Слухай, кохання — дивна річ.
Головне, щоб вона подобалася тобі такою, як є.
Щоб ти не вбачав у ній пригоду чи виклик для себе.
Вона була б пригодою, але не тому, що трансдівчина.
А тому, що її мозок працює дивно й прекрасно.
Вона була б викликом для мене
просто тому, що вона значно розумніша за мене.
Коротше, так.
Жодна дружба не триває вічно.
Твої батьки змиряться з твоєю обраницею, правда?
Запроси її на побачення. Навіть не думай.
Ось як це бачу я.
Ти будеш жити власним життям?
Чи будеш робити те, чого від тебе очікують, і все життя думати:
-«А якби?» -«А якби?»
-Подаруй їй квіти. -Що?
-Дівчині з твоїх постів. -Як ти взнав?
Я користуюся твоїм планшетом. Чисть історію браузера.
От падлюка.
Заспокойся. Я просто хочу допомогти, ясно?
Я знаю, це банально, але вислухай мене.
Дівчата люблять квіти, так?
Так. Ідея непогана.
Гаразд!
-Припиниш ритися в моїй історії? -Добре.
Досі хвилюєшся, що матимеш еректильну дисфункцію через порно?
Геть з моєї кімнати!
-Агов! -Мамо!
Хал мене вдарив!
-«Мер Каліґурі…» -Каліджурі.
«Адміністрація мера Каліджурі тепер асоціюється з першим Ренесансом.
Культурний і районний розвиток
-розширив горизонт Пітсбурга…» -Це запізнення.
Вибачте, містере Алдердайс.
«…і його проголосили найбільш придатним містом для життя в Америці».
-Кому квіти? -Нікому.
-Та скажи. -Агов.
Ченсе? Маслоф.
Негайно!
«Софі Маслоф була першою жінкою на посту мера…»
Слухай, для кого квіти?
Якщо я почую ще хоч слово не по темі, це буде твоє останнє слово.
Продовжуй.
«…Пітсбурга.
Її адміністрація першою запропонувала будувати стадіони
для команд міста,
хоча цю ідею було втілено лише за кілька років».
-Ти що? -Для кого?
Ем! Вони для Ем.
Келсо. Мерфі.
«Керівництво мера Тома Мерфі
привело до будівельного буму,
під час якого землю промзон перетворили на…»
Кріс Боже, Хал приніс квіти тобі, Ем!
Ем ТА ЙДИ ТИ…
«…і технології».
Ем Упевнена, що мені?
Кріс Так, я підслухала,
він сказав, це ДЛЯ ЕМ
«Ця зміна стане каталізатором стійкості міста
під час рецесії 2008 року, а…»
Ем Не віриться, що це насправді
Кріс Повір, дівчино
У тебе буде хлопець
«…для Обаминого саміту G20, де постало питання…»
Народ.
«Як це вдалося Пітсбургу?»
Чудово.
Привіт.
Привіт, Ем. Як справи?
Власне, я останнім часом трохи сумна.
Зимова депресія.
Зараз жовтень, і надворі тепло.
Трохи весни мені б не завадило.
Побачимося.
Так, бувай.
-Отісе. -Привіт, Ем.
Так, сер! Оце мій малий!
Арвін слухає.
Можливо, я все неабияк спаскудив.
-Їй не сподобалися квіти? -Пішли чутки, що це для Ем.
-І що? -Вони обидві знають,
і якщо я подарую їх Келсі, почнеться пекло.
-Просто віддам їх Ем. -Можете собі уявити?
-Знаю. -Так, який лузер.
Це класичний Халід.
Ти так хочеш усім догодити,
що забуваєш про найголовнішу людину.
Я не хочу нікого образити.
Новини, брате. Життя таке, що ти будеш ображати людей.
А якщо захочеш догодити всім,
то просто скривдиш тих, хто найважливіший.
-Тобі подобається Ем? -Ні.
-А Келса? -Так.
То не будь пасивним боягузом і віддай їй квіти!
Не будь боягузом, Халіде.
Не будь боягузом.
Агов. Арвіне, дай телефон.
Тут мій калькулятор.
Це урок мови.
Чого ваше покоління так не любить технологій?
Мені 25 років, Арвіне.
Боже. Ти його бачила?
Він так нервує. Це чарівно.
Є одне гарне місце. Таке романтичне.
Думаю, вечеря й кіно…
Це трохи дорого.
Це тобі.
Чорт.
Арвін Ти зробив це?
Хтось плаче в туалеті.
-Боже. Хто? -Ем Вон.
Господи.
Ти подарував квіти Келсі?
-Вона ж пацан. -Мені пора.
Привіт
Прочитано вчора
Привіт.
То тобі сподобалися квіти?
Що? Якого біса, Хале?
Що?
Ти зробив це перед Ем?
Якщо хочеш довести, що ти не милий, вітаю.
-Нічого я не доводжу. -Ем на тебе запала.
А я запав на тебе.
Вона ж була там!
Якщо я тобі не подобаюся, скажи. Я хочу дружити.
-Якщо не хочеш дружити… -Я цього не казала.
То ти хочеш просто дружити?
Цього я теж не казала.
То польові квіти, до речі.
Так, я помітила.
Так. Не хотів дарувати тобі щось типове.
Ти мені подобаєшся.
-Правда? -Але ти протупив.
Гаразд, так. І мені шкода.
Знаєш що?
Що?
Давай зробимо це.
Разом.
Ти втратиш подругу, я — своїх друзів. То…
що ти хочеш пам'ятати про старшу школу?
Ми можемо просто зараз жити власним життям
або робити те, чого від нас чекають інші,
і до кінця життя думати:
«А якби?»
Так!
Ходімо! Давай!
Який сміливий хід! Людська пара публічно демонструє свій зв'язок.
Чи прийме їх їхня зграя?
Чи почнеться кривава бійка?
А ти стараєшся.
Я прийшла.
Добре.
Тоді я…
-Бувай. -Бувай.
Чуваче, що це робиться?
-Ти що, ґей? -Ні.
-Якщо ти ґей, скажи. -Сказав би.
Я б прийняв. Але не на стадії заперечення.
Добре. Байдуже, Отісе.
Боже, ти бачила Келсу й Хала?
Стій, тобто він ґей?
Нова парочка!
Я тільки за
Я знала!
-Тридцять секунд. -Тридцять?
Реально, це 30 секунд.
Гаразд.
Бути засмученою — нормально,
-але я не вірю, що вона реально б… -Я знаю.
-Це просто… -Але її можна зрозуміти.
Ні. Не можна.
Привіт.
Ти офіційно запалив усю школу.
Чудово.
Бувайте, закохані.
Ну, як справи?
Справи як справи.
Так.
-Може… -Я тут…
Вибач. Кажи ти.
Ні, нехай.
Ні, давай.
Я хочу, щоб ти казала перша.
-Може, підемо на побачення? -Я хотів покликати на побачення.
Отже… так.
Отже…
так.
Затримай подих, як заїдемо в тунель
давай
Отже, це Фіппс.
Еволюція скажена.
Ми думаємо, що генетично кращі за морські огірки, але це не так.
Ми еволюціонували, щоб успішно розмножуватися в інших середовищах.
Ні. Люди кращі,
бо ми генетично модифіковані прибульцями-рептиліями.
Ясно, у тебе є теорії змови.
А ти знав, що уряд популяризував селфі,
щоб краще розпізнавати обличчя?
Так. Я був переконаний, що мої батьки — шпигуни.
Тож підсипав їм у суп скло.
-Ні. -Так.
Якби вони були ящірками, то з'їли б.
Я не знала, що ти дивний.
Як тут гарно. Овва.
Дуже квітково.
А як справи з Ем?
Поганенько.
У мене аж висип почався від такого почуття провини.
Зате хоч Кріс стала на твій бік.
Так.
Ем сказала їй більше ніколи зі мною не розмовляти,
а Кріс сказала: «Це маячня».
Так, звичайно.
Так.
А у вас із Отісом як?
Усе якось дивно.
Я тут зрозумів, що…
він завжди каже якісь свої дурниці,
а я на це мовчу. Чому я нічого не казав?
Бо ми були Халом та Оутсом.
Мене взагалі-то звуть не так.
Стій.
Ні?
А як…
Яке твоє повне ім'я?
Халід.
Нащо ти його скоротив?
Бо люди не можуть вимовити «Х».
Кажуть щось типу «Калід».
Халід? Типу ти…
-малий, тупий і бідний? -Так.
Добре. У мене так часто.
З усією повагою до Халіда, це зовсім інше ім'я.
Тяжко тобі живеться.
Це правда!
А тим часом моєму брату дають довбане англійське ім'я.
А як його звати?
Арвін.
Арвін?
-Схоже на ім'я серійного вбивці. -Так.
Так, я б не здивувався.
Що ж…
Добре, я зватиму тебе Халідом.
Я правильно вимовила?
-Ні? -Ні.
Кхалід?
Майже.
Скажи зі мною. Халід?
Халід.
Пізніше навчуся.
Сподіваюся.
Головне те…
Я навчуся казати правильно, бо імена — наша унікальна риса.
Правда ж?
Я думав, лише у тварин.
Ні.
У людей теж.
Ух ти.
До речі, у твого імені круте значення.
Звідки ти знаєш?
Є один класний новий сайт.
Називається Ґоґл.
-А, ясно. -Так.
-Треба буде глянути. -Так.
То ти знайшов щось іще?
Так.
Твої відео.
Вони мали бути секретними?
Ні.
Тобто від моєї мами.
Але якщо одна людина знайде мої відео
і почне краще розуміти себе, це буде круто.
-Але ніхто зі школи їх не бачив. -Ні, бо це мої справи як трансдівчини.
У реальному житті все інакше.
То
ти не хочеш, щоб реальні люди говорили про тебе
й казали: «Моя трансподруга те, моя трансподруга се».
Чи все зовсім не так?
Ні, це…
Усе саме так.
І у своїх відео я можу казати, що думаю,
і люди не стараються мене захистити абощо.
У реальному житті я просто хочу бути Келсою.
Для мене ти Келса.
Я хочу кудись поїхати. У якусь подорож…
Овва. Привіт. А ви як, люди?
Ходімо.
Матінко моя.
О боже! Я буквально роблю це для тебе. Ну все.
Це була твоя ідея, почнімо з того.
Боже мій.
У тебе три пташки.
Дякую, що повів мене.
Нема за що.
Я ще не хочу додому.
Треба писати своє есе для коледжу.
І мені. Не уявляю, що там писати.
Такого не може бути.
Тоді, може, я не хочу
вступати в коледж
чи взагалі йти класичним шляхом.
То не йди.
Куди б хотів? У художню школу?
Ні, необов'язково.
Добре, тоді скажи.
Гаразд!
Може, опанувати якусь робочу спеціальність.
Гаразд.
Є така річ,
називається комп'ютерне креслення,
де проєктують речі для реального життя. Ясно?
От озирнися.
Кожна гайка, болт, лавка,
і, не знаю, поручні,
хтось їх створив.
Так.
І я думаю: нащо створювати картини й скульптури,
коли можна просто створювати життя?
Це дуже несподівано?
Та ні.
Твоє життя не має виглядати так само, як іще чиєсь.
Це твій ти.
Це мій я.
Так, це твій ти.
Добре.
Повір мені, я знаю, що кажу.
Овва. Тримання за ручки, знову.
Ти сам не береш за руку, це робитиму я, добре?
Я боягуз із гідністю.
Ну що ж.
Це мій дім.
Так.
Бувай.
Чому нам так незручно?
Я не знаю.
Добре.
Що ж. Побачимося.
Чекай.
Ти хочеш цілуватися?
Так. Так, хочу.
-Так. -От чорт.
-Ти як? -Нормально.
Боже мій.
Так. Дуже незручно.
Треба ж.
Гаразд.
Мабуть, цього разу я вже піду.
Так. Мабуть, іди.
Добре. Бувай.
Бувай.
Боже мій.
Я перевершила себе.
Від тебе цілий день не чути. Що таке?
Вибач. Я…
Я ходила на побачення.
-З хлопцем. -Що?
Отже,
схоже, у мене є
дівчина.
Синку, як це чудово.
Ти була на побаченні? Чому не сказала?
Бо ти б почала поводитися дивно, як оце зараз.
Ну…
Як її звати?
Келса.
Добре.
Ти її знаєш, Арвіне?
Так.
Вона
досить класна дівчина.
-Як добре, мамо. -Так.
Як його звати? Ви говорили про…
-Закон великих чисел. -Добре.
Можеш щось мені розказати?
Хоч щось.
Боже мій. Господи, поможи.
Це все, що я маю знати.
Я думаю продовжити навчання в Пітсбурзі.
Добре. Карнегі Меллон?
Та ні. Швидше технічний коледж Пітсбурга.
Слухайте, це дворічна програма. Я зможу жити вдома.
Не брати студентських позик.
Така в тебе мрія? Облиш.
Знаю, ти думаєш, що це розумно,
але ти маєш вчитися у вузі чотири роки.
Потрібен ступінь.
Мені не потрібен університет на чотири роки.
А якщо буде треба, я переведуся.
Вступлю в 35 років.
Це мій я.
Це твій хто?
Так, слухай.
-Як побачення? -Добре.
Це дівчачий…
-Ти щось там намагався? -Так. Я її смішив.
Жартівник, так?
Боже.
Слухай сюди,
хлопче.
Може, ти вважаєш себе дуже особливим, але це не так.
Багатьох чоловіків тягне до трансжінок,
але як доходить до справи,
вони ні кують ні мелють.
Так, але в нас усе інакше, ясно?
Твоя подруга відпадна, от і все.
Гаразд.
Добре.
-Я не думала, що ти з таких. -І правильно.
Але якщо ні…
я здеру з твоєї пики шкіру й носитиму, як маску.
Як я тобі, страшна?
Так. Дуже. Так.
Отже, знаю, я казала, що не хочу мати хлопця, але…
Чекайте. Я казала, що хлопець не потрібен, так і є.
Але я нещодавно зрозуміла дещо дуже очевидне.
Стать — це не головне.
Цисгендери не завжди говорять про стать.
Вони вважають те, ким є, само собою зрозумілим.
То нащо зациклюватися мені?
Чому я маю весь час говорити про стать?
От поговорімо про побачення.
Так, тут постає питання статі, але насправді це просто двоє людей.
Я так переживала,
що хтось не захоче бути зі мною, бо я трансдівчина,
або захоче бути зі мною тільки тому, що я транс.
А нещодавно я почала де з ким зустрічатися,
і мова взагалі не про це.
Цей хлопець — вогонь.
Він мене розуміє.
З ним я не маю бути сильною.
Не маю бути хороброю.
Я можу просто бути.
Так приємно це казати.
Я не говорю про це з найкращою подругою.
У неї зараз великі проблеми з хлопцями.
-Ні! -Це серце!
Це серце розбивається, суко!
Майк раптово кинув Кріс.
Це було жорстоко, але вона дає собі раду.
Трансособа, цисгендерна особа, хто завгодно —
усі ми в небезпеці кохання.
Це жахливо банально?
Мені байдуже.
Привіт, Реддіте.
Я помітив, що ви питаєте мене про новини, ось вони.
Як передбачалося, було трохи драми.
Мій найкращий друг,
назвемо його Оутс,
мене ігнорує.
Мабуть, злиться, що я не купився на його збочені погляди на світ.
Отіс: хтозна, здається, я взагалі тебе не знаю
Отісе, не змушуй мене обирати між вами двома
Отіс Схоже, ти вже обрав
Мабуть, частка дорослішання — переростати своїх друзів.
Попри все це, я гордо зустрічаюся з трансдівчиною.
Я впевнений у своєму рішенні,
і я ще ніколи не був щасливішим.
-Майк може знайти кращу. -Я чула, вони знову сходяться.
-Знаєш, чому посварилися? -Ні. Чому?
Вона пробивала дірки в презервативах.
Не може бути!
Дівчино, ні.
Ти знаєш, це брехня.
-Може, годі нас переслідувати? -Може, досить пліток?
-А якщо це правда, це теж плітка? -Це неправда.
Тобі краще знати. Ти її подруга.
А, я й забула. Тобі ж начхати на твоїх подруг.
-Виявилося, що тобі теж. -Добре.
Не чіпай мене.
-Боже! Ем! -Що з тобою таке?
-Пробач. Ем. -Відійди від мене!
Що… Пробач! Ем, мені шкода.
Що? Ем.
-Ем! -Ну все.
Ем, пробач!
Ем!
-Ем! -Замовкни!
Ти мені пальця зламала!
У вас є знеболювальні?
Якісь сильніші.
Це старша школа.
У нас є ромашковий чай.
ПРОСТО СКАЖИ НІ
Ну й нехай.
Келсо!
До тебе гості.
Вітаю.
-Я Халід. -Я знаю.
Хал або… Хал.
Заходь.
Добрий день.
Добрий.
Знімай куртку. Побудь довше.
Келса скоро спуститься,
а я закінчу це, щоб їхати в лікарню.
Усе гаразд?
Усе добре. Треба зазирнути до пацієнта. Я на викликах.
Можеш повісити куртку на стілець абощо.
-Добре. -На те не зважай.
Можна вам допомогти?
Звичайно.
Дякую.
Так.
Я затрималася тут,
бо намагалася виголосити тобі промову «Не кривди мою доньку»,
але ти здаєшся милим.
Дякую. Ви дуже добрі.
Знаєш, куди вступатимеш?
Ні. Я розкидаю дротики скрізь, наосліп.
А Келса
-поїде в більш розмаїте місто… -Хтось сказав моє ім'я?
Мабуть, я.
Ух ти, які джинси!
Але я все кажу їй, що ніде не буде безпечніше,
ніж тут, удома, зі мною.
Мамо, закон великих чисел.
-Теж правда. -Стій, а що це?
Це правило, де мені не можна питати нічого,
що пересічна мама не питала б у дочки.
Мені справді пора.
-Рада знайомству, Халіде. -Так.
Треба казати «Халід».
-Як? -Халід.
Халід?
-Ви обидві кажете не так, але нічого. -Ну гаразд.
Так, я пішла.
Тому ви можете відчути, що самі вдома, без нагляду,
але це не так.
Бо в мене є камери.
Скрізь.
У стратегічних місцях.
За тобою.
Перед тобою.
Завжди
за вами стежать.
Тому ви завжди під наглядом.
Бувайте.
Бувай.
Коротше…
Стій, у неї справді є камери?
Ні!
Йо, сучко. Чому не відповідаєш на СМС?
-Агов! -Боже мій.
Іди звідси!
-Я щось перебила? -Іди вже!
Я щойно зустріла твою маму.
-То ви вже в ліжко стрибаєте? -Геть!
-Я вас бачу. -У машину!
-Добре. -Господи.
Незручно вийшло.
Вибач, вона…
Ще та штучка.
Тобі сподобалося?
Що?
Усе було добре?
Так. Це було…
Ти не робив те, що мені неприємне.
У такому разі
що тобі приємно?
Я поки що не знаю.
Це нічого?
Слухай, мене вабиш уся ти.
Ти дуже гарна.
Гаразд, тоді питання.
Через сто років,
коли наші онучки будуть заручатися з гарними роботами,
ви будете за шлюби між роботами й людьми
чи проти цього прекрасного союзу?
Я буду за шлюби з роботами, бо вони не смердять, як хлопці.
Отакої. Ти мене ображаєш.
-А ти, Кріс? -Ну гаразд.
Знаєш,
я проти шлюбу роботів,
проти шлюбу людей.
Я б узагалі заборонила кохання. Не робіть цього. Не треба.
Кріс,
у тебе все гаразд?
Так.
-Так. -Так?
Просто я інколи бачуся з Майком Чаплескі.
Це складова процесу, щоб його забути.
А чому ви розбіглися?
Бо я недоторканна богиня,
а він лайно на паличці.
Ходімо!
Так!
Гаразд.
Ходімо.
Пальці!
Знаєш що? Ми зробимо це зараз.
-Що? -Іди сюди.
Добре.
Що тобі ще треба?
Я старалася вибачитися, але я розумію.
Я не мала ні на кого западати.
Ти могла запасти на кого завгодно.
Але ти обрала хлопця, який подобався мені.
Ти не обираєш, на кого запасти.
І я вже точно не обираю, хто запав на мене.
Ти мала б обрати мене.
Але не обрала.
Я один раз у житті обрала себе.
І маю платити за це вічно?
Один раз? Я завжди була за тебе.
Ти не знаєш, чим я мусила жертвувати.
Але я не просила нічим жертвувати.
Ми ж ніби подруги.
Так. Думаєш…
Що?
Думаєш, бути твоєю подругою легко?
Чи твоїм хлопцем, якщо на те пішло?
Я знаю Хала, він із тобою, щоб здаватися прогресивним.
Келсо!
Ти в нормі?
Усе гаразд.
Агов?
Я можу допомогти?
Забудь. Це…
Проблеми трансів.
Так, але я не боюся проблем трансів.
Годі тикати мені факи.
Тобі не все одно?
Ні, бо я твій хлопець, а ти — трансдівчина.
Як те, що я трансдівчина, пов'язане з тим, що ти мій хлопець?
Я не прошу тебе рятувати мене, ясно?
-Ти в нормі? -Так.
Це в Келси дах поїхав.
-Так, я чув, вона вкрала твого хлопця. -Вона не крала.
Просто це підступна сука.
Ні, я розумію. Вона вкрала мого кращого друга.
Хочеш їй помститися?
От послухай.
Я досить ліберальний,
але мені схоже, що на тебе напали
у місці, призначеному тільки для жінок.
Це наше місце. Жіноче місце.
А вона привнесла туди свою соціалізовану чоловічу енергію.
Я не проти її стилю життя, чесно,
але не можна, щоб вона входила в наші місця, щоб напасти на нас.
Пам'ятаєте, я казала, що стать — не головне?
Виявляється, для мене це головне.
Мені заборонили ходити в жіночу роздягальню й туалет.
Мене змушують ходити в страшний спільний туалет,
де ніхто не прибирав із 90-их.
Бо коли люди дивляться на мене, вони бачать лише стать.
Тому мені хочеться замкнутися тут навіки.
Скоро я хоча б виїду десь далеко,
де ніхто не знає нічого ні про мене, ні про те, хто я.
Якщо хочете допомогти, ось як це зробити.
Не робіть цього.
Коротше, виживання в старшій школі.
Ось вам порада.
Не будьте трансособою.
Келса Я знаю, ти хочеш допомогти
але в мене все добре
у мене все добре
ДРАМА З РОЗДЯГАЛЬНЕЮ
ОПУБЛІКУВАТИ
Ваш пост опубліковано
Чуєш, Хале?
-Брателло! -Що ти робиш? Що?
Я хотів тебе привітати.
Твоя дівчина стала вірусною.
Що?
Пам'ятаєте, я казала, що стать — не головне?
Трясця!
Келсо, вставай!
-Вставай. -Що?
Що це таке?
Коли люди дивляться на мене, бачать лише стать.
Мені хочеться замкнутися…
Я чекаю.
Але мамо, я цього не робила.
-Ти не знімала? -Знімала.
-Але це мало б бути особистим. -Видаляй.
Не можу. Навіть якщо видалю, його вже запостили інші.
Уже 50 000 переглядів.
Ти давно знімаєш ці відео, Келсо?
-Закон великих чисел. -Відповідай!
-Ти давно їх записуєш? -Відколи почала блокатори гормонів.
Скільки в тебе підписників?
Тобто скільки стежать…
Скільки людей вмикалися, щоб дивитися твоє особисте життя?
Ну…
200?
Видаляй канал. І більше ти відео не зніматимеш.
Що? Але… Зніматиму. Ти не заборониш.
Ще й як забороню.
Те, що ти робиш зі своїм тілом, — твоя справа.
Так, а хіба ти не заохочувала мене зробити те саме
для заявки в коледж?
Про що ти говориш? То інше.
То взагалі інше.
Чому? Бо тут усе на моїх умовах?
-Інтернет на твоїх умовах? -Так.
-Видаляй відео. -Ні!
-Я не допущу. -Боже!
Мені від них добре.
Як тобі може бути від них добре?
Бо я зв'язуюся з такими, як я.
-І з психами, які хочуть витріщатися? -Вони не психи!
-Розмову закінчено. -Що ти робиш?
-Знаєш, як виглядає псих? -А ти знаєш?
Коли розберешся, тоді й забереш.
-Чекай. -Досить лиш одного,
-одного психа для доступу до тебе. -Що?
Думаєш, світ безпечний,
бо я створила безпечне середовище прийняття.
Про яку безпеку мова?
Тримаєш мене в клітці!
Я хочу тебе захистити!
Захистити? Мені не потрібно, щоб мене захищали. Ні ти. Ні Хал.
Знаєш що? Це все ти. Твої закидони.
Скажеш мені ще раз «закидони» в цьому домі…
Скажеш «закидони» ще раз…
Ти хочеш контролювати мене тільки тому, що тато нас кинув,
а ти хочеш надмірно компенсувати відсутність батька.
Він мені не потрібен. Впораюся сама!
Мені потрібна ти.
Щоб ти допомогла тебе захистити,
інакше я не зможу.
Тому видаляй! Інакше не поїдеш ні в який коледж.
-Що? -Ти чула, що я сказала?
Я вийшла надвір босою,
от до чого ти мене довела!
ТРАНСЖІНКИ — ЖІНКИ. КРАПКА.
права трансів — людські права
Боже, Келсо? школа Рівер-пойнт представляє!
Ха-ха, вона же просто прагне уваги.
шириться, як пожежа
у вас є спільний туалет, що ще вам треба
Привіт, Хале!
-Спробуємо? -Так.
Добре.
Я не вмію цілитися.
Я тільки кажу, що нема причин
розділяти спорткоманди за статтю.
Чого не ділять за масою тіла чи вмінням? Це жінконенависництво.
У мужиків нема шансів програти жінкам.
Це факти.
Ми з Келсою!
Із Келсою ми!
Ми з Келсою!
Із Келсою ми!
Ми з Келсою!
Не ходіть у туалет, який відповідає вашій гендерній ідентичності!
-Йо! Привіт. Почекай. -Якого, власне, біса?
Думаєш, я мовчатиму, побачивши несправедливість?
Не вдавай, що робиш це не для того, щоб бути в центрі уваги.
Тепер ти на мене кидаєшся? Я роблю це для тебе.
-Я тебе не просила. -І не треба було! Я твоя подруга.
-Буде тобі наука. -Келсо!
Із Келсою ми!
Келсо!
Відійди, прошу!
Куди ти летиш?
Ми можемо поговорити?
Що ти від мене хочеш?
Усі тобі допомагають!
Я хочу жити своїм життям.
Ти хотіла щось змінити своїми відео.
То це ти їх запостив. Не мав права.
Ти казала, що єдина…
-Хале, годі. -Тоді скажи мені.
Мені не треба твій порятунок.
-Ти взагалі мене слухав? -Ти не говориш зі мною!
-Я просто хотів допомогти. -Перепрошую!
Це все, чого я хотів.
-Я через тебе втратив друзів. -Я не просила.
Я не просила тих квітів.
Хочеш почути подяку?
Чого ти хочеш?
Відійди.
Келсо!
Ось що таке бути милим.
Думаєш, ти особливий, бо всім допомагаєш,
та насправді ти хочеш показати свою вдавану моральну вищість.
Повертайся до Отіса.
Ви з ним однакові.
Келсо!
Ми з Келсою! Із Келсою ми!
Гаразд, так. Протест закінчено.
Тут традиційні гендерні ролі.
Келсо! Що відбувається?
Господи!
Що таке, Хале? Не хочеш йому відсмоктати?
Що ти сказав?
-Як ти її назвав? -Його.
-Це «він». -Це «вона».
-І в нього психічна хвороба. -Ні.
Схоже, і в тебе теж.
По-моєму, в тебе психічна хвороба.
Ні, в тебе, безграмотне ти…
Добре.
-Волосся! Пусти! -Волосся!
Волосся. Болить!
Так…
-Відстій! -Моє волосся!
Годі!
Досить уже!
Зупиніться! Годі вже!
Що тут коїться?
Отісе.
Хале.
Розступіться!
Що? Що таке?
Дзвонила мати Отіса, сказала, ви побилися.
У нього синець під оком.
Я знала, що з тобою щось не так,
ми бачили твій пошук в Інтернеті.
-Нащо таке робити? -Гормони. Лазерна епіляція.
-Боже! -Операції зі зміни статі.
Ти житимеш нещасним життям.
Я житиму плідним життям.
-Ти трансгендерний? -Ні!
А моя дівчина — так.
Я ж казав. Він просто ґей.
Та боже.
Халіде.
Що?
Поговори зі мною.
Я просто…
Мене це дістало.
Дістали люди, які називають мене ґеєм чи божевільним,
коли вони самі помиляються щодо неї.
Припини.
Можеш нічого мені не пояснювати.
Я розумію.
Ти завжди був таким добрим.
Я знаю, ти не любиш це чути, але ти таки добрий.
Ти завжди був таким.
І саме тому
ти бачиш цю дівчину такою, як вона є насправді.
Що ж, усе одно вже пізно.
Вона зі мною порвала.
Тоді в неї є більші проблеми.
Бо вона ідіотка.
Слухай, я тебе підтримую.
Я приймаю самовираження кожного.
Але чого я не терплю, то це агресорів.
Я не розумію, чому ми підтримуємо агресора.
Чому ми захищаємо агресора, а не його жертву?
-Не думаю, що все так. -Дайте їй закінчити.
Я як феміністка трохи стурбована.
Я не розумію, як моя донька може почуватися в безпеці в місцях для жінок,
якщо просто відчинити двері всім, хто хоче туди зайти.
Боже. Ви не феміністка.
Якщо ви не виступаєте за безпечні місця для доньок кожного,
ви не феміністка, а брехуха.
А ви груба й криклива. І знаєте що?
Я не дам вам ліпити з мене якусь недалеку жінку.
Хочу прояснити: мене цікавить моя дочка.
Ви небезпечна для вашої дочки з таким ставленням.
Вона не звільниться, доки не звільняться інші доньки.
Звільниться? Ви… Божечки.
Це тут якась імітація Мартіна Лютера Кінга.
У моєї дитини зламаний палець!
А ваша дитина — кривдник.
Це моя дитина була в небезпеці!
Ви не забороните моїй доньці вхід у роздягальню. Незаконно.
Це законно, якщо, на жаль, стався напад.
Знаю, виглядає так собі,
але їм не можна бути разом без нагляду.
-Ви знущаєтеся? -Ми закінчили?
-Ні. -Так, закінчили. Ходімо.
Вона на мене не нападала, ясно?
-Це тупо. -Що?
Я сама випадково зламала пальця.
Я все вигадала, бо ми посварилися.
Емберлі.
-Прошу. -Ні.
Можна не казати мені, що думати?
Я не хочу, щоб ти сказала те…
Може, покличемо групу посередників?
Нащо їх кликати? Вона щойно зізналася, що збрехала.
Ми сидимо тут невідомо чого, як…
Замовкніть! Можна я скажу?
Я…
Я думаю не так.
Ні. Я думаю не так, як ти.
Та, що вилізла з мене того дня,
то не я, чи принаймні я не хочу такою бути.
Пробач.
-На все добре. -Бувайте.
Завжди рада зустрічі.
Гаразд.
Дякую.
Дякую за все, що сьогодні було,
але ти не мусила це робити.
-Я тільки хочу тебе підтримувати. -Знаю, але
я не хочу, щоб ти думала, що мусиш захищати мене
лише тому, що це відмовився робити тато.
Келсо,
проблема між мною і твоїм татом…
Не думай, що це тому, що ти — трансдівчина.
Та звісно ж, це тому.
Я була таким тягарем для вас обох,
що ваш шлюб не витримав.
Ти знаєш, наші стосунки зіпсувалися задовго до того.
А я стала останньою краплею. Мамо, це нічого.
Це те, що буває, коли ти трансособа.
Мої стосунки теж цього не витримали. Таке життя.
Келсо, ні. Поглянь на мене.
Поглянь на мене.
Наші стосунки розпалися
через тисячу причин, пов'язаних зі мною і з ним,
але зовсім не пов'язаних із тобою.
Зовсім.
Ти єдине, що ми зробили правильно!
А те, що відбувається зараз,
коли він вирішив не бути присутнім у твоєму житті,
то його помилка.
То його вибір, йому ж гірше.
Але я обираю тебе.
Я обираю тебе.
Якою ти була тоді. Яка ти зараз.
Закон великих чисел!
Закон великих чисел — хибна ідея.
Вона несправжня.
Можеш повторювати це скільки завгодно, але ти — непересічна.
Ти виняткова.
Ти моя надзвичайно виняткова, вродлива донечка!
Твоя унікальність — не перепона для любові до тебе!
Для того, хто тебе вартий,
любити тебе — найлегша справа на світі.
Ти мене чуєш?
Іди сюди.
Ох, дівчинко.
Пробач мені.
Але не за те відео. Не викладай його в мережу знову.
Я…
Я видалила свій канал, тому так.
І не відновлюй його.
У тебе лишилося кілька місяців до коледжу.
Користуйся ними на повну.
Келса Привіт, можемо поговорити?
Привіт.
Ого. Це мені?
Так.
Добре.
Мені ще ніхто не дарував квітів.
Так, а мені раз дарували.
Це було драматично,
але водночас це була найкраща подія всіх часів.
-Пробач, що… -То…
-Я підготував промову… -Не треба…
Добре.
Чому нам так незручно?
Самець людини залицяється до самиці
серед зелені, у ритуалі загравання, сподіваючись,
що вони знову стануть парою,
і завдяки новій технології «Планети Земля»,
ми нарешті можемо стати свідками рідкісного явища!
Привіт, Реддіте.
Знаю, минуло кілька місяців,
і оскільки вам явно цікаве моє особисте життя,
ось остання новина для вас усіх.
Не можу дивитися.
-Нервуєш? -Так, нервую!
Чого б я не нервувала?
Натискай. Давай.
Добре. Щойно натиснув.
-Ось. По-моєму, це воно. -Ти казав це останні сім разів.
Намагаюся тебе підбадьорити.
Добре. Не можу дивитися. Не можу.
Добре.
Нічого собі.
Що?
Твоя мама дуже розчарується.
Що?
Бо ти вступила в універ Каліфорнії.
Боже мій!
Із частковою стипендією!
Господи!
-Так! -Що?
Моя дівчина вступила в омріяний коледж,
бо вона найгеніальніша людина нашого покоління,
а моє майбутнє теж виглядає досить добре,
бо мої батьки нарешті змирилися.
Уявляєте?
Що? Що сталося?
Ти залишишся вдома.
ТВОЄ МАЙБУТНЄ ТУТ. ТЕХНІЧНИЙ КОЛЕДЖ ПІТСБУРГА
Вітаємо!
Мій синочок!
-Вітаю. -Ні!
-Не чіпай мене. -Хапайте його!
Старша школа Рівер-Пойнт!
Випуск — дивна концепція.
Ти озираєшся й бачиш обличчя, яких, можливо, більше не побачиш.
І ті, які дуже сподіваєшся бачити.
Що ще? Ми провели майже кожен день літа разом.
А може, і ні.
Так, кожен день.
-Вітаю. -Привіт.
Швидше. Ходімо.
Дякую.
Цей заклад — повністю наш.
Вітаю у Воргола.
Це «Велика С».
Знаєте, моя бабуся
й мати Енді ходили в одну церкву.
Ґрейс Джонс.
Усе це.
Це Марша П. Джонсон, Кенді Дарлінг.
Я познайомилася з Кенді Дарлінг у «Пітсбург Плейгауз».
Обережно, люба.
Давайте.
Легше. Читайте знак на стіні.
Що ж, мама нарешті вирішила повернути мені мій комп'ютер.
І ось я тут, з останніми новинами.
Я завжди так зосереджувалася на простому виживанні,
але зараз я думаю і про інше.
Я буваю вразливою й недосконалою.
Я можу помилятися.
Я можу попуститися й вірити, що люди любитимуть мене такою, як є.
Я радісно чекаю майбутнього.
Уперше в житті я справді відчуваю, що для мене можливо все.
Наше літо разом було
чарівним.
Але ми обоє знали, що буде далі.
Ну що, вони за п'ять хвилин закриваються.
Ми прийшли сюди нібито поговорити,
то, може, давай?
Так.
Добре.
Режим розмови.
Отже,
літо скоро скінчиться.
Я в курсі, так.
Так.
І що буде з нами?
Хочеш зустрічатися на відстані?
Ні.
Так.
Правда ж? Тоді ми б зустрічалися лише на День подяки,
Новий рік, улітку,
доки один із нас не зустріне ще когось
і не розіб'є іншому серце.
Так, звучить дуже складно.
Так.
Я відчуваю, що вперше в житті
я можу просто існувати на цьому світі.
І
я знаю, що буде важко, але
я не хочу просто існувати.
Я маю з'ясувати, на що ще я здатна.
Я згоден, так.
То
я просто… Ми розбігаємося, так?
Я дуже за тобою сумуватиму.
Я теж.
Я піду додому сама, якщо ти не проти.
Так.
Я ще трохи побуду тут.
Добре.
Келсо, чекай.
Я кохаю тебе.
А я тебе.
Добре.
Що ж, оскільки ми розбігаємося,
я не хочу відчувати, що щось пропустив.
Добре…
Я пробую згадати, чи є щось про тебе, чого я не знаю.
О, я знаю чого.
Добре.
Яка твоя улюблена тварина?
Ти не повіриш, але я не знаю.
Доведеться подумати.
Добре.
Келса навчила мене багато чого.
І хоча ніщо не вічне,
я завжди буду вдячним за те, що в нас було.
І на цьому я прощаюся.
Давай, хай працює майстер.
Годі! Я скоро наздожену.
Побачимося там.
Твої відео мене врятували
Ти надихаєш!
Келса Ренард Нове відео
От ти й отримав відповідь Дякую, що завжди бачив мою мене.
Прозвітання у ВНЗ
Привіт.
Не зважайте на нове тло.
Я переїхала в гуртожиток коледжу,
а нещасний випадок торік трохи збільшив кількість моїх підписників,
але нічого.
Я і досі я,
створюю для вас найкращий контент на YouTube від трансдівчини.
Певний час тому кохана людина поставила це запитання.
І, схоже, у мене нарешті є відповідь.
Ось вона.
Очеретяний лунь — хижий птах,
що живе над полями й очеретами.
Він відомий точним, безпомилковим полюванням,
а також сміливим залицянням.
Після досягнення віку двох років
деякі самці проживають метаморфозу,
коли колір їхнього пір'я почасти змінюється з димчасто-сірого
на бежево-коричневий, як у самиць.
Я люблю говорити, що моя улюблена тварина — очеретяний лунь
через його величні й унікальні танці в небі, але
собі я можу сказати:
«Поглянь на цю вродливу, талановиту трансдівчину,
дивися, як високо вона ширяє».
НІ НЕНАВИСТІ
Переклад субтитрів: Владислава Бурмістрова
Креативний директор Руслан Поліщук