Велики и могъщи Рапу,
отправяме към теб молитва за вода и прехрана.
Не те моля за себе си, а заради дъщеря си.
Уморена съм.
Ти страда.
Ела при мен.
Ти страда.
Ела при мен.
Ти страда.
Какво си имаме тук?
Вижте го.
Поглъща всичките ми плодове.
Рапу.
Носителю на светлина.
От моите е.
Аз съм Гор, твоят последен следовник.
Изгубихме всичко, господи.
Земята пресъхна.
Всичко измря.
Но вярата ни в теб остана непоклатима и сега очакваме обещанието
за вечната награда.
Затова ли празнуваш?
Той мисли, че има вечна награда.
Не. Съжалявам.
Няма вечна награда за теб, псе!
Празнуваме прясна жертва.
Току-що сразихме носителя на Некромеча...
Ти страда. - ...преди да убие
още богове с прокълнатото острие. - Ако търсиш мъст.
Заплашваше да унищожи империята ми.
Но, господи,
твоята империя вече рухна.
Не остана кой да те почита.
Ще те сменят други следовници.
Винаги има нови.
Ние страдахме
и гладувахме.
Дъщеря ми умря...
в твоето име. - Така и трябва.
Да страдате за боговете, е едничкото ви призвание.
За вас няма нищо след смъртта.
Само смърт.
Ти не си никакъв бог.
Отричам се от теб.
Сега нищожният ти живот най-сетне има смисъл.
Да се принесеш в жертва към мен.
Ако търсиш мъст...
...избий всички богове.
Поеми към Вечността.
Ако търсиш мъст...
призови Биврьост.
Поеми към Вечността.
Избий всички богове. - Призови Биврьост.
Поеми към Вечността.
Избий всички богове.
Мечът те избра.
Сега ти си прокълнат!
Странно.
Не го чувствам като проклятие.
Чувствам го като обещание.
Това е моят обет.
Всички богове ще умрат.
Елате насам, съберете се.
Слушайте легендата за космическия викинг,
наричан Бога на гръмотевиците, известен още като Тор Одинсон.
Отгледан като воин,
Тор бил научен да помага в спечелването на битки,
да води справедлива борба заради онези, които не могат.
Той растял ли, растял.
Бил чувствителен като усмивка.
Любящата му природа не правела разлика.
Веднъж обикнал буйната Пасиониста.
Друг път обикнал жена вълчица
върху вълчица.
Но голямата любов на Тор била земната жена Джейн Фонда.
Момент. Не. Джейн Фостър.
Но уви, Тор изгубил битката за любовта.
През онези дни той изгубил много хора.
Майка си.
Татко си.
И този.
И който и да е този.
И Хeймдал.
И брат си.
И пак брат си.
И пак.
Горкият Тор гледал как планетата му избухва.
После рекъл: "Какво сторих?"
Сякаш губел всичко и всички, които обичал.
И така, той скрил сърцето си в огромно, тлъсто тяло,
за да не бъде разбито отново.
Но краят на любовта му не означавал край и на битките му.
Той станал част от Пазителите на галактиката
и поел на някои класически Тор приключения.
Влязъл във форма.
Пролял много пот.
Превърнал мъченията в постижения и не пропуснал тренировка за крака.
От тяло на татенце добил тяло на бог.
Но в това божествено тяло се таяла тъга, която се стремяла да избие навън.
Защото всички тела, които Тор носил през годините,
не можели да скрият стаената в него болка.
Затова той спрял да търси любовта
и се примирил, че е годен само за едно нещо...
В кротко съзерцание той очаквал някой да каже:
"Тор, помогни ни да спечелим тази битка".
Тор.
Помогни ни да спечелим тази битка.
Да вървим.
Така. Хайде, Буреносец. Отново на работа.
Трябва да побързаме.
Умират хора.
Ще се видим долу.
Побързайте!
Дай ми го. Ще го потрошиш.
Аз съм Грут!
Омазал си го със сокове.
Здравейте. - Виж ти, кой е тук.
Как сме?
Ужасно!
Всички ще умрем.
Каза, че тук само ще разпускаме.
Казах, "все едно ще разпускаме".
Погледнете тази красота, трите слънца на Сатурн.
Какво по-разпускащо?
Истинско разпускане!
Пукнете, бускански гниди!
Бог на гръмотевиците.
Крал Якан.
Най-сетне се включи в борбата ни.
Както се казва, по-добре късно, отколкото никога.
Да, много мило.
Както знаеш, някога живеехме в спокоен оазис.
Но боговете ни бяха убити. - Убити ли?
Свещеният ни храм остана незащитен
и ордите на Хабуска завладяха силата му.
Това е нашата най-свята обител, а той я поругава.
Не за дълго.
Кралю Якан, разкажи им за станалото тук днес.
Разкажи им за времето, когато Тор
и неговата разхайтена сбирщина от кол и въже
обърнаха хода на битката
и вписаха имената си в историята.
Може съдбата да е срещу нас, но чуйте нещо даром...
Ето пак.
Това свършва тук и сега!
Нали няма да влезе в храма? Не.
Браво на всички.
Заслугата е на всички нас, защото работихме в екип.
Бихме се умно и сърцато и сразихме врага
с минимални загуби и щети.
Класическо Тор приключение!
Ура!
ТЕОРИЯ НА ФОСТЪР Д-р Джейн Фостър
Хубава ли е книгата?
Да.
Аз я написах.
Вие сте д-р Джейн Фостър?
Същата.
Здрасти. - Здрасти.
Как е мостът на Айнщайн-Розен?
Сложен е.
Да. - Много сложен.
Трябва ти триизмерен модел.
Гледа ли "Хоризонт на събитията"?
Не.
"Интерстелар"? - Не.
Там всичко е обяснено.
Мостът на Айнщайн-Розен
огъва пространството, така че точка А и точка Б
съществуват заедно в пространството и времето.
Ето така.
Съсипахте книгата си.
Но проумя червеевите дупки.
Гледай филмите.
Добре.
Видях гризките и не устоях.
Как върви?
Просто прекрасно.
Казала ли си на някой друг?
Щом научат, хората започват да се държат странно. Променят се.
Сега не ми е до това.
Не е чак толкова сериозно.
Четвърти стадий е.
От колко общо?
Четири.
За толкова знаем.
Да не би да имаш друг ангажимент,
по-важен от химиотерапията?
Не.
Искаш да се върнеш в лабораторията.
Изпробвам някои идеи.
Така, таймаут.
Знам, че работата ти е нещо важно за теб,
защото на нея се крепи цялата цивилизация,
но явно не разбираш какво ти казва Вселената,
затова ще ти преведа.
Забави.
Пази си силите да се бориш.
Ще се боря по моя си начин.
За твое сведение,
"моя си начин" не означава непременно сама в лабораторията.
Май е време за коза с космическия викинг.
Това не е коз.
Напротив.
Няма никакъв коз. - Има.
Той е висок, рус и великолепен.
Красив коз е.
Джейн, сигурна ли си? - Дарси,
ще се оправя сама.
ДЖ. ФОСТЪР
Резултатите от изследванията са същите.
Химиотерапията не помага.
Много съжалявам, Джейн.
Ако мога да помогна с нещо, или ти се говори, звънни ми.
ВИКИНГСКИ МИТОВЕ
Мьолнир
дава
издръжливост и дух.
крепко здраве,
ДОБРЕ ДОШЛИ В НОВИ АСГАРД
ТЬОНСБЕРГ
ТУРИСТИЧЕСКИ ОБИКОЛКИ НОВИ АСГАРД
Ухай като крал, защото си достоен.
"Олд Спайс".
Стоп!
КОНУСИ НА БЕЗКРАЙНОСТТА
Погледнете само каква красота.
Нашият дом.
Да, татко.
Ще те отведем у дома.
Да. На планетата Асгард.
Асгард не е планета, синове мои.
Това е народ. Това сте вие!
А сега е време да премина в духовните селения.
Ще заема мястото си
в голямата банкетна зала на Валхала,
където почиват боговете.
И още нещо.
Вие имате сестра.
А сега ще се превърна в божествен звезден прах
и ще си взема сбогом.
Вижте.
Виждате ли? Случва се.
Аз изчезвам.
Не!
Татко!
Почакай! Братко!
Злокобен портал изникна зад нас.
Преобразяване!
Аз съм Хела, богинята на смъртта.
Завръщам се в Асгард като претендент за трона
и никой не ще ме спре!
Бъдете с мен или умрете!
Да имаш да вземаш, вещице! Мьолнир!
Невъзможно!
Счупих твоя чук!
Сега ще умрете!
Биврьост!
Почти се долавя силата
на тези величествени и непоклатими камъни.
Да се връщаме в селото,
където ще пийнем истинска асгардска медовина.
Да вървим.
Бог на бедствията,
благодарим ти.
Бояхме се от вечни войни без защитата на нашите богове,
но сега ще се възцари мир.
В замяна на услугите ти, моля, приеми тези дарове.
По традиция пазителите на нашия свят получават огромни зверове.
Гигантски кози!
Леле, каква прелест!
Корг, погледни. Такава красота.
Кралю Якан, много благодаря.
Слушай, относно храма...
Не ми се говори.
Но ако ще говорим, е важно...
Натъжава ме. - ...за живите и неживи...
И ме вбесява. - Млъквам.
Не забравяй козите.
Ти ги прие и сега ще си ги вземеш.
Няма връщане.
Красиви са. - Така е.
Също са и кресливи.
Нищо им няма.
Аз съм Грут.
Трябва ни дистанционното, за да свалим сигнала за помощ!
Помисли. Къде го остави?
Изяла го е някоя от козите ти!
Не е вярно. Стига глупости.
Аз няма да ровя там.
Обичам ги! Искам винаги да са с нас!
Намерих го! - Ще им видя сметката.
И аз. - Работи ли?
Не, не е заредено.
Намери зарядно... - Махайте се!
Чакай! Спри!
Добре ли си? - Да, братле.
Успокойте се. Козите ще са послушни.
Иначе ще станат на мезе...
...за разговор.
Те са идеална тема за разговор.
Можело да се призоват със свиркане.
Нещо такова.
Не е това.
Не е това. Пробвай ти.
Не е това.
Здравейте. - Краглин!
Не е това.
Тук ли беше? - Каза да стоя на кораба.
Това е Гленда. Жена ми.
Аз съм Грут.
Какво ти казах за втурването в нови връзки?
Да не го правя.
Не можеш да се жениш на всяка планета.
СИГНАЛ ЗА ПОМОЩ
Аз съм Грут.
Най-сетне!
Така. Сигнали за помощ.
Помогнете ни! Касапина на богове ни откри!
Касапина на богове?
Остави ги за назидание.
Всички тези богове са убити.
Нашите велики закрилници са мъртви.
Ужас.
Кой би постъпил така?
Тор, къде си?
Какво беше това? Върни.
Пусни това.
Тор, къде си? - Сиф?
Нужен си ни тук.
Приятел е в беда. Тръгваме.
Палете двигателите.
Май ще трябва да се разделим.
Има много хора за спасяване. Виж само колко призиви
за помощ.
Тор.
Ще се оправиш ли?
Тази всеотдайност между вас е възхитителна.
Уви, аз не ще я имам.
Приятел, ако може...
Може.
На хиляди години си, а май не знаеш кой си.
И аз съм се изгубвал.
После открих смисъл, любов.
Но ми беше отнета. Така боли.
Но по-добре да ти е гадно, отколкото да си празен.
Надявам се някой ден да откриеш нещо,
заради което да ти е така гадно.
Вече съм обичал. Не се получи.
Или умират от ужасна смърт, или те зарязват с писмо.
Затова държа всички на една ръка разстояние.
Знаех си, че ще се привържеш.
Върви. Аз ще намеря Сиф.
Спасявай другите. Галактиката се нуждае от вас.
Супер. Тъкмо тръгвахме... - Боли, знам.
Но така е по-добре, повярвай.
Като утеха,
вземи кораба като прощален подарък.
Даваш ми моя кораб?
Да, твой е.
Дано и ти натрупаш много спомени с него.
Може да е своенравен,
но ще ти служи добре.
Паля двигателите. - Благодаря.
Сбогом, стари друже.
Човешко ръкостискане...
в асгардски поздрав.
В змия, на която да нямаш вяра.
Нарочно протакаш.
И завършваме с класическо асгардско "дай едно".
Да тръгваме.
Грижи се за екипажа ми. Ще им е тежко.
Побързай!
На нея не.
Помни какво ти казах.
Почувстваш ли се изгубен,
вгледай се в очите на онези, които обичаш.
Те ще ти кажат кой си.
Добре. Чао.
Нека запазим добрите спомени.
Асгардците казваме: "Пътувай с бързината на гарваните на Один.
Ще се срещнем във Валхала, ще пием медовина..."
Заминаха. - Отново сами. Само аз и ти.
Буреносец!
По-леко, брадво проклета!
Сега какво ще правим?
Да намерим Сиф!
Кой или какво е това?
Фалигар, бог на фалигарците.
Един от най-свестните богове.
О, не.
Сиф, аз съм, Тор.
Одинсон?
Ръката ти я няма.
Ще те върна у дома.
Не! Остави ме тук.
Искам да умра като воин.
На бойното поле, в битка.
Така ще имам място във Валхала.
Съжалявам да ти го съобщя,
но воин отива във Валхала само ако умре в битка.
Ти оцеля. - По дяволите.
Може ръката ти да е във Валхала.
Какво стана?
Преследвах един безумец.
Проследих го дотук, но беше капан.
Кой е безумецът?
Касапина на богове иде.
Той иска да унищожи боговете.
Асгард е следващият.
Вижте, Тор!
Тор! - Заведете Сиф в лазарета.
Здрасти!
Кого си вбесил пак?
Дори не съм ги виждал, каквото и да са.
Добре дошъл.
Кой е новият?
Той ли? Ще ти хареса.
Мьолнир!
Аз съм, Тор.
Да сте виждали чука ми?
Мьолнир, тук.
Мьолнир?
Мьолнир.
Върна се!
Мьолнир!
Прощавай.
Здравей. Това е моят чук.
И моят облик.
Хей!
Стига глупости.
Защо не свалиш маската, да те видя?
Хайде.
Здравей.
Джейн?
Нека ви разкажа легендата за Тор и Джейн.
Той бил бог на гръмотевиците, а тя - жена на науката.
И макар да били от различни светове,
в това някак имало смисъл.
И заедно те поели по пътя на любовта.
Тор научил Джейн на порядките на воините...
А Джейн го научила на човешките порядки.
С времето любовта им ставала все по-дълбока.
Невероятна е, нали, Мьолнир?
Обещай ми винаги да я пазиш.
И аз те обичам, приятелче.
Толкова дълбока любов може да стане магическа.
Тор вече мислел за бъдещето
и какво им вещаело то.
Но с мисълта за живот с Джейн растял и страхът да не го изгуби.
И макар Джейн да не си признавала,
тя също се бояла от загуба.
Така те издигнали стени помежду си.
Тор се заел да спасява човечеството.
Хeймдал!
А Джейн се заела със същото.
Била много заета.
Накрая пространството между тях станало нетърпимо голямо.
Нещо щяло да се случи.
Цяла нощ преглеждам данни.
Аз аз цяла нощ разчиствам тук.
Само две чинии! - И два ножа!
И една нощ се случило.
Джейн написала бележка.
А Тор я прочел.
И легендата им изведнъж се превърнала в мит.
Или поне така си мислели.
Добре ли си?
Да, малко е горещо в...
Започвам да се чувствам... Хваща ме клаустрофобия с този шлем.
Как?
Да оставим за после.
Добре.
Радвам се да те видя.
Какво?
Избий всички богове.
Това Некромечът ли е?
Готино. Само съм чел за него.
Значи знаеш, че ще боли.
Болка.
Тя е само измислица на слабаците.
Много е остро!
Готов ли си?
Не ми пипай нещата.
Да, бягай, страхливецо.
Децата. Вземат децата!
Мамо!
Сенчести чудовища. Отвратително.
Два пъти обиколих света и нищо.
Избягали са страхливците. Ще ги намерим.
Каква среща само. - И още как.
Колко минаха? Три-четири години?
Осем години, седем месеца и шест дни.
Не съм забравил
кога не те видях за последно, понеже си тръгна.
Това е прекалено опростено казано.
Но ти наистина си тръгна.
Написа ми прекрасно писмо. Знам, понеже бях там.
Не беше, затова ти писах. - Бях.
Щом не си ме видял да тръгвам, може би ти си си тръгнал.
Имаш право.
Не че има значение.
Кой ли ти гледа? - Така е.
Явно и двамата сме си тръгнали.
И си тръгваш пак.
Мийк, трябват ни подробни сведения.
Искам имената на изгубените деца.
Ваше Величество, взеха дъщеря ми.
Ще я намерим.
Те кървят. Веднага в лазарета!
Дарил!
Ваше Величество, да разиграем ли това крушение?
Хората искат развлечение.
Особено в това тежко време.
Особено.
Не чух "не".
Аз също.
Асгард. Нощ. - Да!
Откриваме със спящи деца.
Бившата приятелка ли?
Старата бивша.
Джоди Фостър.
Джейн Фостър. - Онази, която си тръгна.
Онази, която си тръгна.
Тоест избяга.
Да...
Сигурно ти е тежко да виждаш бившата
така добре да се спогажда с бившия ти чук.
Какво правиш?
Хайде.
Ела при татко.
Хайде. Мьолнир.
Ето те и теб!
Здравей.
Знаете ли какво? - Виках те.
Да съберем армия! - Половината войници са мъртви.
Те винаги са мъртви!
Моля ви. - Къде са децата?
Прибирайте се. Скоро ще знаем нещо.
Някой да ни каже какво е станало.
Ще ги намерим.
Не разбирам. - Знаете ли?
Вината е само наша.
Спрете!
Асгард!
Не бива да се караме, приятели.
В такива времена трябва да сме единни.
Виждам какво става.
Вие сте уплашени.
Ужасени.
Уплашени.
Притеснени.
За да намерим децата, първо трябва да потърсим в себе си.
Съжалявам. Мийк, трудно е да изнеса вдъхновяваща реч при този шум.
Какво правиш? - Записва.
Нямаме време за това.
Искате си децата?
Сега се връщам.
Запиши това, Мийк.
Не!
Буреносец, какво правиш? Заради Мьолнир ли?
Всички вън!
Не ги намерих.
Плащът ти гори.
Пак ще порасне.
Ще ти пратя сметката. - Слушайте.
Какво знаем за този?
Движи се през сенките. - С тях прави чудовища.
Много особени чудовища.
И владее Некромеча. Откъде знам ли? Едва не ме прониза.
Какво е това?
Древно оръжие, предавано от зората на времето.
Може да убива богове,
но бавно прояжда и убива своя носител...
Значи той е инфектиран. - Би трябвало.
Имаме си работа с прокълнат сенчест зомби похитител.
Супер. Кога тръгваме?
Тор.
Виждаш ли ме?
Летяща глава.
Това е Астрид, синът на Хеймдал.
Астрид, добре ли си?
Вече не се казвам Астрид.
Сега името ми е Аксел.
На певец от попгрупа, която чух на Земята.
"Гънс". - Астрид,
твоят баща ти е дал сурово викингско име и ще зачета волята му.
Аксел. - Астрид.
Казах, Аксел. - Астрид.
Аксел! - Глупости. Послушай го!
Добре де, Аксел. Къде си?
Не знам. Още не мога да използвам магическите си очи.
Баща ти ме научи.
Съсредоточи се и протегни ръка.
Така. Съсредоточи се.
Затвори очи.
Тор!
Как е, деца?
Как ли? Погледни къде сме.
Намираме се в клетка от шипове.
Ясно. Лоша работа. - Ще направиш ли нещо?
Да, но не точно сега.
Аз съм привидение. Виж.
Нали? - Какво ще стане с нас?
Кой знае? Положението е доста зле.
Хубавото е, че сте асгардци.
Ако умрете, отивате във Валхала.
Боже. Върви си.
Чакай. Слушай.
Всичко е наред, деца. Не плачете.
Слушайте, имам план. Сформирам отличен екип.
Имаме си чичо Корг, крал Валкирия,
бившата ми приятелка Джейн, с която няма да ви занимавам.
Но сме славна дружина.
Ще ви върнем у дома за нула време.
Да.
Знам къде сте.
Ще ви измъкна оттук.
Страх ме е. Всички сме уплашени.
Тор! Спаси ни.
Махни ме оттук. А вие се дръжте. Скоро ще се видим.
Аксел, махни ме оттук!
В Царството на сенките са.
Как разбра?
Атмосферата е натежала от несравним мрак.
Сякаш цветът се бои да припари.
Щом ни трябва цвят,
да призовем дъгата.
Това крилата фраза ли беше?
Тя е Тор съвсем от скоро.
Бива я да спасява, но я чака още работа.
Колко крилати фрази има? - Много.
Да. Прибързах.
Той се движи през сенки и отива в Царството на сенките.
Явно там е най-силен.
Права си, може да е капан.
Ще застрашим децата.
Трябва ни подкрепление. Ще съберем армия.
Дали си мислиш това?
Да. - Какво мислим?
Какво? - И аз го мисля.
Всемогъщият град.
Какво е това?
Домът на най-могъщите богове.
Ще съберем славна дружина.
Ще привлечем Ра, Херкулес,
Туматауенга.
Кетцалкоатл може би. И Зевс, най-старият и мъдрият.
Зевс ли каза?
Същият.
Зевс-Зевс ли?
Не знам има ли фамилия.
Дали и моят бог Нини на Нони е там?
Ако е там, ще го поканим.
Да.
Буреносец.
Добре. Спокойно.
Няма да пътуваме с калпавия Биврьост на Буреносец.
Виж какво стана.
Не можем да се поберем на летящото ти конче.
Уорсонг е страхотен.
Буреносец също.
Трябва му само проводник.
Нещо, което да лети в космоса.
Обичам да говори така.
Може да ни закара,
ако нещо фокусира енергията му, за да не е така непредсказуем.
Ако имахме кораб, Буреносец би могъл да го захрани.
Като двигател. - Именно.
Кораб ли ви трябва?
Имам кораб.
Махнете седалките.
А вие завържете козите отпред.
Тръгваме след 15 мин.
Само най-необходимото.
Това е необходимо.
Остават 15 минути!
Бързо си ме забравил.
Не си поплюваш.
Здрасти! - Здрасти.
Бъбря си със стар приятел. - Да.
Исках да ти се извиня.
Държах се странно. Напоследък не съм на себе си.
Разбираш ли...
Търсех себе си и се чувствах малко объркан.
Изведнъж те виждам облечена като мен
и някак...
И аз се чувствам странно.
Как се събрахте? Разкажи ми.
Кълна се, че чух Мьолнир да ме зове.
Така ли?
Дойдох тук да проверя
и парчетата му засветиха, завихриха се и...
Луда работа.
...Тор.
Виж какво, той ти отива и работи, така че...
Само проверявам.
До после.
Пет минути до отпътуване!
Какво?
Само си говорехме.
Мамо, не ме оставяй.
Не се бой.
Дори когато мен ме няма...
Няма да си сама.
В памет на ИЛЕЙН ФОСТЪР
Каквото и да става,
не спирай да се бориш.
Не спирай да се бориш.
Здрасти. Добре ли си?
Супер.
Мивката не е съгласна.
Дали трябва да дойда?
Нямам напредък.
Ти си Тор, значи трябва.
Какво друго ще правиш?
Сега си викинг.
Ще трябва да загинеш в битка,
и то изключително болезнено.
Иначе няма Валхала.
Такъв е моят план.
Ами задълженията ти на крал?
Харесва ми да съм крал. Обичам народа си.
Но това са само срещи, гарванова поща и формалности.
Липсват ми битките. Липсват ми сестрите ми.
Точно затова трябва да дойдеш.
Да вървим.
Приготви ли се?
А ти?
Да!
Ръчна граната?
Не. Портативна тонколонка.
Да вървим.
Може ли да си мълчиш за мивката?
Гроб съм.
Скъпи сънародници,
пожелайте ни успех, потегляме с бързината на гарваните на Один.
Ще се завърнем с деца.
Много деца.
И тогава ще пируваме!
Не с децата.
Това вече не го правим.
Тогава беше мрачно време. Срамно време.
Добре, да тръгваме.
Караш ли още ролери?
Не. А ти?
Да, всеки уикенд.
Започнеш ли, няма спиране. Нали, Корг?
Заедно ролираме!
Може ли да те питам нещо? - Да.
Мислех си...
Като намерим лошия, ще ми трябва готина крилата фраза.
Например: "Яж ми чука!"
Или: "Виж ми чука".
А може...
Не... Ще помисля още.
Не, много са добри. Моята е:
"Това свършва тук и сега".
Много е добра.
Дълго я избистрях.
И дотам ще стигнеш.
Просто първият ми злодей.
Първият не се забравя.
Да.
Имаш ли приятелка?
Не. Много съм зает и не остава време
покрай работата и така нататък.
Супер. Отивам да огледам.
Прекрасно.
Кое?
Сградите са прекрасни.
Какво става там? - Къде?
Май долавям чувства?
Чувства? Към Джейн ли?
Я стига. Чувства.
Беше толкова отдавна.
Минало-заминало.
Ясно. - Може ти да имаш чувства.
Спокойно, в един отбор сме.
Не знам в кой отбор сме точно.
Отбор "Джейн".
Тор винаги се окопитва.
Да. - Когато Хела му взе чука,
той си взе брадва от недрата на умираща звезда.
С тази брадва отсякоха главата на Танос.
Много добре.
Чудесна история!
Като ще говорим за отсечени глави,
нека се включа и аз.
Какво е това?
Това е Окти. Здравей, Окти.
Как си?
Знаете ли какво обича Окти?
Да му откъсват главата!
Какво? Нали ви харесваше?
Добре де.
Окти се маха.
Стига.
Страх ме е.
Виж се само.
Познавах едно момиченце също като теб.
Беше храбра, умна,
забавна и обичаше да рисува.
Нека ви питам нещо...
за боговете.
Те трябва да ви защитават, нали?
Къде са тогава?
Тор идва. - Да!
Да. На това разчитам.
Затова сте тук.
Това е само покана, трябва да сме незабележими.
За щастие, дегизировката ми е специалност.
Гръцки философ?
Намерих тези.
Какво е това?
Истинска дегизировка.
Плащовете на боговете на емоциите.
Всеки цвят е за различна емоция.
Къде са боговете?
Не питай.
Да му се не види.
Добре дошли в Златния храм.
Тук са най-могъщите богове създатели на Вселената.
Богът на магията, богът на сънищата,
на дърводелството.
Вижте онзи.
Бао, богът на кнедлите.
Здрасти, Бао! - Бао.
Вижте там горе!
Кронанският бог Нини на Нони.
Хей, Нини Нони!
Зевс! Зевс!
Да.
Аз съм Зевс!
Това е той!
Мъжът, митът, легендата.
Ако не знаеш, доста съм заимствал от него.
Той е бог на светкавиците, аз - на гръмотевиците.
Много е вдъхновяващо. - Чудесно.
Започни с това, като му искаш армия.
Как ще отидем там? Ще летим ли?
Не бива да го прекъсваме. Той е прочут с появите си.
Мълния! Мълния!
Да!
Зевс!
Да! Мълния!
Ред в залата.
Ред в залата!
Тишина!
С това откривам
свещения божи съвет,
на който се обсъждат много, много важни дела.
Като например...
къде ще проведем тазгодишната оргия.
Сериозно ли?
Няма лошо.
Сигурно има основание.
Съжалявам.
Сега ще обявим победителя
за "Най-много жертвани хора в името на някой бог".
Може и да не е толкова велик.
Това не е добре.
Едва ли ще стане по-добре.
Тези няма да ни помогнат.
Но мълнията може да свърши работа.
Джейн, надясно. Тор, наляво.
Скачаме бум-тряс, грабваме мълнията и бим-бам.
Да вървим! - Не, чакайте!
Без бум-тряскане и бим-бамкане. Особено със Зевс.
Ще издебна подходящия момент.
Той е сега.
Не е сега.
Кой говори?
Тези. - Млъквай, Корг.
Имате ли да ни кажете нещо?
Съжалявам.
Имаш една минута, преди да се развихря.
Ще се търкалят глави.
Кои сте вие двете?
Здравейте.
За нас е чест и привилегия да бъдем...
Не те чувам.
Я излез на сцената.
Тук долу ли?
Нали виждаш това пространство, което много прилича на сцена?
Ясно.
Само да мина.
Опа. Извинявам се.
Успех, братле.
Могъщи Зевс!
Леле!
Богове на Вселената,
тук съм да измоля помощта ви да съберем армия.
Маниак, наречен Касапина на богове, се е заел да ни избие.
Разрухата е навсякъде.
Цели планети, царства
са оставени незащитени.
След себе си той оставя само хаос.
Но аз знам къде е
и с ваша помощ ще го смажем, преди да е убил отново.
Въпросният
е убил един-двама низши богове.
Голям праз.
Ако това е всичко,
хубавецо,
сядай си и кротувай.
Прощавай. Не чу ли какво казах?
Той изтребва наред.
Няма да повтарям.
Млъквай веднага.
И кротувай,
на косъм си да пропуснеш оргията.
Зевс, трябва да направим нещо.
Изключен си от оргията!
Изслушай ни! - Това беше!
Окови!
Само казваш и действаме.
По мой сигнал.
Какъв е сигналът?
Ще е "сега".
Да те видим кой си.
Свалям дегизировката ти.
И щрак!
Щракна прекалено силно!
ПОЧИВАЙ В МИР, ЛОКИ
Да му помогнем ли?
Изчакай.
Грозде?
Като свенлива тиквичка е.
А другите с него?
Сваляме и тяхната дегизировка.
Само не ни щраквай.
Няма проблем.
Махаме я.
Така как е?
Асгардци.
Мислех, че след Один сме приключили с вас.
Ти си Тор,
богът на гръмотевиците.
Но нима гръмотевицата не е само звукът от светкавицата?
Само така, тате.
Това е по-важно от нас.
Той отвлече асгардски деца.
За какви ни смяташ? Божествена полиция ли?
Всеки бог си гледа своя народ.
Ни повече, ни по-малко.
Асгардските проблеми
са си асгардски проблеми.
Какво велико падение.
Моят герой Зевс
се бои.
Едно-две неща.
Първо, да, боя се.
Гор държи Некромеча
и е способен да ни убие.
Лошо. Второ...
Знам, че искаш да помогнеш.
Разбирам те.
Но ти само всяваш паника.
Това не е добре.
Тук сме в безопасност.
Ти, приятелю, си в безопасност тук.
Затова спокойно, миличък.
Пийни вино, хапни грозде.
Всичко е позволено тук,
във Всемогъщия град.
Трето, не отвръщай на Зевс.
Щракнах твърде силно. Връщам ти дрехите.
Връщам ти дрехите!
Щрак, щрак.
Защото това е Златният божи храм.
Не е фестивал на голотиите.
Поне ни позволи да използваме оръжието ти.
Нужен ни е твоят жезъл.
Жезълът ми се казва Мълния.
За да използваш чуждо тайно оръжие,
поне трябва да знаеш името му.
Може ли да взема Мълния?
Мълния!
Не!
Няма страшно.
Касапина на богове
няма да достигне до Вечността.
Вечността ли?
За какво говори той?
По дяволите.
Вечността е могъщо създание в центъра на Вселената.
Ще изпълни желанието на първия, който стигне там.
Като кладенец на желанията?
Какво ли ще си пожелае Касапина на богове?
Намери ли Олтара на Вечността, ще ни заличи за миг.
Зевс, трябва да действаме.
Той няма да успее.
Няма ключ.
Това ли е призванието на боговете?
Да се крият в златен палат като страхливци?
Може би сме изгубили смисъла.
Знаеш ли какво, ще го спрем сами.
Боя се, че не мога да го допусна.
Това е тайно място,
известно само на боговете.
Ти знаеш къде сме.
Касапина на богове би могъл да те използва, за да ни намери.
Това не е добре.
Затова
трябва да останеш.
Стража!
Ей.
Да минем на моя план?
Да. Бум-тресни го.
И още как!
Не каза "сега".
Идвам!
Тор, дръж!
Корг!
Вал, пази се!
Корг!
Тор.
Не. Корг!
Тор, погивам!
Зевс!
Следващият си ти, Одинсон!
Това е звукът на светкавицата.
Не!
Корги. Корги!
Тор.
Корги? - Тук съм.
Къде си? Ще те измъкна. Спокойно.
Корги! - Тук съм!
Не умрях!
Божичко, да! Жив си!
Излиза, че само устата на кронaнеца е жива.
Корги, слушай. Повикай козите.
Ще се опитам.
Пази го с живота си.
Добре.
Готов ли си?
Ще ми пазиш гърба.
На осем часа, Вал.
7:48.
Много съм добър.
Не, не е това.
Не.
Хайде, Корг, свий тези устни.
Успях!
Тогава козият кораб дойде, спаси ни
и излетяхме през прозореца. Край.
Класическо Тор приключение.
Как така си убил Зевс?
Както се казва, не се срещай с героите си.
Важното е, че сме на път към вас.
Как сте, добре ли сте?
Да. Малко ни е страх.
Знам какво е да си уплашен.
На вашата възраст
нямаше да съм така храбър.
Наистина ли?
Май не познавам по-храбри асгардци от вас.
От всички вас.
Бъдете все така храбри.
Грижете се един за друг. Вие сте отбор.
Отбор "Деца в клетка".
Ще можете ли?
Мисля, че ще се справим.
Сигурен съм.
Нали?
Тор? - Да.
Радвам се, че срещнах своя герой.
Благодаря, приятел.
Как са децата?
Страхуват се, нали са деца. Казах им, че всичко върви по план.
Излъгал си ги?
Още имаме план?
Имаме. - Нямаме.
Има план. - Няма план.
Не събрахме армия от богове.
Корг е мъртъв.
Не е. - Не съм.
Той е само глава. А ти беше крайно унизен.
Не, бях крайно гол, което не е проблем.
Джейн? - Нямаше проблем.
Корг? - Страхотно беше.
Отиваме в Царството на сенките
по-слаби и от преди.
Ние ще умрем.
Никой няма да умира. - Нима?
Всичко е наред. Бяхме страхотни.
Ние убихме Зевс! - Ти го уби.
Това може да е пагубно за цялата Вселена,
а и цялото божие царство ще ни гони до дупка,
но ти открадна това прекрасно оръжие.
Това тук е армията.
Той е гладък, строен, могъщ, красив...
За теб. Страхотен е за теб.
Аз не си падам по това.
Имам си оръжие.
Дай ми я за малко.
Ето те, стари приятелю.
Направи страхотно появяване.
Слушай.
Всичко наред ли е между нас?
Знам, че бившето ми оръжие е наоколо,
но Мьолнир е минало.
Сега сме аз и ти.
Знаеш ли какво?
Време е за първата ти бира. Искаш ли?
Прекрасно.
Съжалявам, че се посдърпахме.
Здрасти.
Здравей.
Гледката си я бива, нали?
Да. Красота.
Да знаеш, че онова, което направи там, беше много впечатляващо.
Ти и Мьолнир. Сещаш се.
Да.
Космически делфини. - Моля?
Трябва да ги видиш...
Какво?
Леле. - Да.
Приказно.
Много са красиви и редки. Предани създания.
Събират се за цял живот в групи по шест.
Това е любовта.
Хей, нини-нони, прекрасно фини-фони.
Братко, изглеждаш толкова секси.
Искам да се пъхна в твоя камънак.
Щом се съберем, ще попалуваме
и ще си направим бебета.
Това е пял баща ми на другия ми баща, докато се ухажвали.
Когато кронанци ще правят бебе, влизат в планина,
отиват при басейн с гореща лава, протягат ръце над нея,
а щом след месец отдръпнат ръце,
виждат, че са създали прекрасно бебе кронанче.
Вълнуващо. И жежко.
Имала ли си някого?
Имала съм много.
Но не знам...
Не знам искам ли пак.
Защото изгуби приятелката си и не си прости?
А сега търсиш отговори на дъното на бутилка
или във флиртове, които притъпяват болката,
но не ти носят щастие, нито удовлетворение?
Да, нещо такова.
Прекрасни създания.
Джейн.
Тор. - Искам да ми е гадно за теб.
Какво?
Искам да ми е гадно за нещо и мисля, че това си ти.
Така не е по-добре.
Така ли? По дяволите.
Приятел ми каза, че е по-добре да ти е гадно,
че си изгубил любовта, отколкото да не си я имал и да не чувстваш нищо.
Мисля, че е прав.
Дълго се чувствах така.
Отблъсквах хората, държах ги надалеч
заради страх от загуба.
Но вече не искам да живея така.
Не искаш болка и се затваряш.
Точно така, затворих сърцето си и медитирах.
Ти медитира ли? - Не, скучно е.
Аз само се разгневих повече.
Но се уморих да се оставям на съдбата
и да търся отреденото ми от Вселената.
Искам да живея за мига, като за последно,
да захвърля благоразумието.
Искам да съм с теб, Джейн.
Какво ще кажеш?
Имам рак.
Прощавай, какво?
Болна съм.
Чакай, какво става? - Чао.
Не, не. Джейн. Чакай.
Какви ги говоря? Пошегувах се.
Нямам рак.
Хайде да потрошим нещо.
Много съжалявам.
Не ме съжалявай.
Кога разбра?
Преди половин година.
Само изпитвах умора, а после ми казаха, че е в четвърти стадий
и да си уредя делата.
Тогава чух Мьолнир да ме зове.
Казах си, че щом науката не помага,
може да помогне викингската магия.
Затова си отишла в Нови Асгард.
Мислех, че чукът може да ме изцели,
и сякаш съм по-добре.
Или пък не.
Джейн, не знаем колко ни остава,
нито какво ни готви утрешният ден.
А Мьолнир...
Мьолнир е избрал теб.
Избрал те е, защото си достойна.
Това е важно.
Когато те срещнах,
аз бях недостоен. Не можех да вдигна чука.
Но ти ме научи, че най-великото призвание е да помагаш на нуждаещите се.
Ти ме направи достоен.
Каквото и да решиш, нека го направим заедно.
Добре.
Какво искаш да правиш?
Искам да върнем децата при семействата им,
да довършим мисията.
Говориш като истински Тор.
Сега как се чувстваш?
Уплашена.
Ти как се чувстваш?
Гадно.
Колко гадно?
Много гадно. - Тогава...
За какво ли си говорят?
Не си говорят.
Дали ще протегнат ръце над лава и ще си направят бебе Тор?
Уви, едва ли.
Жалко. Тор щеше да е страхотен татко.
Пристигнахме.
Къде се дянаха цветовете?
Няма ги.
Къде са?
Какво е това място?
Биврьост е ключът?
Това е капан!
Защо изхвърли Буреносец през прозореца?
С него ще отвори Дверите на Вечността.
Стига сме се срещали така.
Викни брадвата.
Щом ти викнеш зъболекар.
Призови брадвата.
Кажи къде са децата или ще те убия.
Призови брадвата.
Ама и ти си един бог.
Нямаш представа какво е да си бог.
Потърси помощ от боговете и те не си мръднаха пръста.
В този смисъл си приличаме.
Той няма нищо общо с теб.
Какво каза?
Казах, че няма нищо общо с теб.
Точно така.
Аз не съм лицемер. Въдворявам истински мир.
Мир? Избиваш невинни богове.
Невинни ли?
Валкирия ли си?
Да.
Колко вълнуващо!
Боговете предадоха и теб,
когато сестрите ти бяха пратени на заколение.
Не смей да говориш...
Моли ли се на боговете,
когато жените, които обичаше, умираха на бойното поле?
Умолява ли ги за помощ,
докато избиваха семейството ти?
Беше ми приятно.
Тази.
Ти си интересна.
Различна си.
Да.
Умираш.
Съжалявам.
Имаме общ път.
Както мечът ми даде сили,
така чукът е дал сили на теб.
Но с нищо не е променил твоята участ.
Боговете ще те използват,
но няма да ти помогнат.
За нас няма вечна награда.
Тя скоро ще умре.
И кой отказва да й помогне?
Познай от един път.
Познавам болката ти.
Любовта е болка.
Някога имах дъщеря.
Уповавах се на висшата сила с надеждата тя да я спаси.
И тя...
умря.
Вече разбирам.
Дъщеря ми извади късмет.
Тя няма да расте в свят на страдания
и болка,
управляван от проклети богове.
Избери любовта.
Призови брадвата.
Призови...
брадвата.
Добре ли си?
Да.
Искам да го убия.
Аз също, но ни трябва жив.
Само той знае къде са децата.
Благодаря, г-н Козел.
Вал!
Трябва да я измъкнем!
Тук съм.
Ето ни. Да вървим.
Буреносец, отведи ни у дома.
...с невиждана досега скорост.
Може да опитаме и по-агресивно лечение,
но нещо пречи на тялото й да се бори с рака.
Съжалявам, Тор.
Ето къде си била.
Какво става там?
Някакъв идиот е направил хладилник без врата.
Няма страшно, отворих го и ти взех разни вкусотии.
Как е Вал?
Има силни болки, но е стабилна.
Добре.
Сега само махаме това...
Не, това остава.
Вълшебните отвари трябва да си свършат работата.
Излизам за малко да взема децата, да убия лошия
и се връщам.
Отиваш без мен?
Да.
Нямаше ли да правим всичко заедно?
Той ще използва децата да те разсее.
Нужна съм ти.
Така е, Джейн. Нужна си ми жива.
Бих се радвал да се бием заедно срещу Гор,
но чукът те убива.
При всяко използване изцежда силите ти
и тялото ти не може да пребори рака.
А животът "като за последно"?
Тогава не знаех, че за теб е така.
Защо не изживеем приключението?
Ако имаш шанс за живот, използвай го.
Говориш като истински Тор, който няма рак.
Знам, че изглеждам като готина астрофизичка от Ню Мексико
с живот мечта, но виж ме само.
Искам да се бия. Аз съм Могъщия Тор.
Искаш да се откажа?
За какво ми е още време така?
Защото те обичам.
Винаги съм те обичал.
Това е шанс за нас.
Но ако хванеш пак проклетия чук, край с този шанс.
Ти решаваш, Джейн.
Ще съжалявам вечно, ако не те помоля да останеш,
за да опитаме да се преборим.
Да не си посмял да не се върнеш.
Връщам се веднага щом мога.
Счупи крак. - Ще му ги потроша всичките.
Помни, Дверите на Вечността са в центъра
на Вселената. - Да.
Минеш ли кометния куп...
Знам, обсъдихме го. Няма да се изгубя.
Как е раната?
Май изгубих бъбрек.
Съвсем ли?
Иска ми се да дойда, но сигурно ще умра, а това няма да върне децата.
Ще трябва да отидеш сам.
Трябва само да унищожиш меча.
Той му дава сили. Без него няма да оцелее дълго.
Ей. Не умирай.
Да, знам.
Вечност.
Най-сетне.
Хайде. Давай.
Здравейте, деца.
Знаех си, че ще дойде.
Тръгвайте!
Бързо, деца!
Добре ли са всички? Съберете се.
Радвам се да те видя, приятел.
Слушайте сега плана.
Ще се промъкнем до Буреносец,
като внимаваме да не налетим на сенчестите чудовища.
Зад мен са, нали?
Някой има ли боен опит?
Боен опит ли?
Идеална възможност да се научите.
Не сме силни като теб. Ние сме деца.
Не забравяйте, че сте асгардски деца.
Аз не. Ликанец съм.
А аз съм мидасянец.
Аз съм фалигардец. - Добре.
Днес обаче сте асгардци.
А сега, на оръжие.
Какво?
Вземете всичко, което може да се носи,
и го донесете.
По-бързо!
Побързайте!
Приближават. По-бързо!
Хайде!
Днешният ден ще влезе в историята.
За този ден ще говорят идните поколения.
Днес сме космически викинги!
Вдигнете оръжие!
Който държи оръжие и вярва в завръщането у дома,
щом е с чисто сърце, значи е достоен
и ще притежава
само за известно време
силата на Тор!
Генерал Аксел,
води армията си към брадвата.
Ще бъдем безпощадни.
За Асгард.
Да!
Не.
Джейн.
С меча ще умре и той.
Дверите поддават. Спри Буреносеца.
Ще се справя с него.
Буреносец, спри!
Овладей се. Какво правиш?
Ще те махна оттук.
Хайде, приятелче.
Пусни моя приятел.
Ти изгуби, Лейди Тор.
Първо,
казвам се Могъщия Тор.
И второ,
ако не можеш да си обърнеш езика,
казвай ми д-р Джейн Фостър.
И трето,
яж ми чука!
Буреносец!
Знаех си, че ще успееш.
Аксел! Върни ги у дома!
Джейн?
Добре съм.
Трябва да го спреш.
Гор! Спри!
Що за баща ще съм,
ако спра?
Познавам болката ти, но не това е начинът.
Ти не търсиш смърт или мъст.
А какво търся?
Търсиш любов.
Любов?
Защо да търся любов?
Защото само това искаме всички.
Как...
смееш да ми обръщаш гръб?
Ти спечели, Гор.
Защо да прекарам последните мигове с теб, щом мога да съм с нея?
Избирам любовта.
Ти също можеш. Можеш да я върнеш.
Кажи си желанието.
Аз умирам.
Тя няма да си има никого.
Ще бъде сама.
Няма да е сама.
Любов моя.
Толкова ми липсваше.
И ти ми липсваше.
Много съжалявам.
Няма нищо.
Откакто вдигнах онзи чук,
сякаш
имах още един живот.
И той беше
вълшебен.
Не е зле за човек.
Не е зле и за бог.
Май си измислих крилата фраза.
Каква е? - Ела насам...
Перфектна е.
Най-добрата досега.
Благодаря.
Дръж сърцето си отворено.
Обичам те.
И аз те обичам.
Пази я.
Пази моята любов.
Нека ви разкажа легендата за космическия викинг,
известен още като Могъщия Тор, или д-р Джейн Фостър.
Нейната саможертва спаси Вселената
и научи всички нас какво означава да си достоен.
Тя помогна на децата на боговете,
които се изстреляха обратно у дома
в малкото си рибарско селце, превърнато в туристически обект.
Аксел!
Липсваше ми.
Как си? - Добре съм.
Сигурен ли си? - Да.
Децата можеха пак да са деца.
По-високо, три!
Разкрачи се още.
Особено след като кралят им ги задължи да учат самозащита.
Вижте тези бъдещи космически викинги.
И най-важното.
Бойният вик!
Дори синът на Хеймдал
Аксел Хеймдалсон,
който вече владееше странната бащина магия,
се превръщаше в истински воин.
Бъдещето на Асгард беше подсигурено.
Като стана дума за бъдеще, аз също градях такова,
след като тялото ми порасна пак,
с един мъжага на име Дуейн.
Какво стана с Тор ли?
Той пое на ново приключение,
защото беше намерил нещо, за което да живее и да обича.
Едно малко същество, което от тъжен бог го превърна в татко бог.
Закуската е сервирана.
Ехо. Ето така.
Хей. Закуска.
Прощавай. Какво е това?
Мекичинки. От Земята.
Не мисля, че ги харесвам.
Обожаваш ги. - Не.
Напротив. - Никога не съм яла.
Яж и тръгваме. Ще закъснеем. Къде са ти обувките?
С тях съм.
Няма да носиш тези.
Напротив. - Не, няма.
Ще ги нося.
Няма.
Върви по дяволите!
Леле!
Беше чисто нов. Много благодаря.
Знаеш ли, обувай каквото щеш.
И да не съм чул, че те болят краката.
Няма да получиш съчувствие.
Добре, ще обуя обувките.
Благодаря.
Помни какво казваше майка ми.
Слушай големите
и ако някой се бои или го тормозят,
защити го. Нали? - Да.
И се забавлявай.
Ясно. - Ясно.
И така, къде оставих Мьолнир?
Спи си в леглото.
В леглото.
Леле.
Това няма да излезе.
Какво си направила?
Изглеждаше скучно.
Да, май си права.
Харесва ми.
Много творческо.
Добре.
Виждаш ли извънземните?
Раираните. - Хубави са.
Точно затова се грижим за тях.
Ясно. Защитаваме добрите.
Обичам те, съкровище.
Обичам те, чичо Тор.
Те винаги ще са до нас.
Космическият викинг и родената от Вечността
със силите на бог.
Двама воини,
които водят справедлива борба заради онези, които не могат.
Пътували са надлъж и шир и имат много имена.
Но на онези, които ги познават добре,
те са известни
като Любов и Гръмотевица.
ТОР ЛЮБОВ И ГРЪМОТЕВИЦИ
ПРЕВОД МИЛЕНА БОРИНОВА
Някога да бъдеш бог, означаваше нещо.
Хората нашепваха името ти,
преди да споделят най-съкровените си надежди и мечти.
Молеха те за милост,
без дори да знаят дали слушаш.
А сега
поглеждат в небето
и не ни молят за светкавици.
Не ни молят за дъжд.
Искат само да зърнат някого от така наречените си супергерои.
Кога се превърнахме в посмешище?
Не.
Стига толкова.
Те отново ще се боят от нас,
щом Тор Одинсон падне от небето.
Разбра ли ме, Херкулес?
Разбра ли, синко?
Да, татко.
Какво?
Здравейте.
Джейн Фостър.
Хеймдал.
Виждам, че си мъртва.
Да.
Благодаря, че се погрижи за сина ми.
Добре си дошла в земята на боговете.
Добре дошла във Валхала.
ТОР ЩЕ СЕ ЗАВЪРНЕ