Človek pogleda reko,
ki nežno teče mimo.
Opazi listje,
ki šelesti v vetru.
Zasliši ptice
in drevesne žabe.
V daljavi sliši kravo.
Čuti travo,
blato na bregu se rahlo premika.
Tiho je in spokojno.
In naenkrat, kot bi se v notranjosti nekaj premaknilo,
globoko zajame sapo in si rece:
Saj res, na tole sem že pozabil.
To je prva fotografija Zemlje iz vesolja,
ki je kdajkoli nastala.
Posneli so jo na božicni vecer leta 1968
med poletom Apolla 8.
...znotraj relativno zadovoljivih meja.
A to tanko lupino ozracja polnimo z onesnaženjem.
Dame in gospodje, g. Al Gore.
Jaz sem Al Gore.
Nekoc sem bil naslednji predsednik ZDA.
To se mi sploh ne zdi smešno.
To zgodbo pripovedujem že dolgo
in zdi se mi, da mi ni uspelo predati sporocila.
Dolgo casa sem bil politik in sem ponosen na svoje delo.
Saj to ni res. To je državna katastrofa.
Zberite vse preklete avtobuse v državi
in naj se zmigajo v New Orleans.
Mislijo, da to ni nic,
a to je velik, velik problem.
Kaj nujno potrebujete?
So dobri ljudje,
ki so v politiki levice in desnice
in si zakrivajo oci pred tem,
ker, ce bi to priznali in potrdili,
bi postala moralna nuja po velikih spremembah
neizbežna.
...zato rešimo najvecjo krizo v zgodovini države.
NEPRIJETNA RESNICA
...so opazili mesto za pristanek in izgubili radijsko povezavo,
ko so šli okoli temne strani Lune.
Prav gotovo je bila prisotna negotovost.
Ko so spet vzpostavili povezavo,
so se ozrli gor
in posneli to fotografijo, znano kot "Zemljin vzhod".
Ta fotografija je eksplodirala v zavesti cloveštva.
Privedla je do dramaticnih sprememb.
V 18 mesecih po objavi slike
so ustanovili sodobno okoljsko gibanje.
Naslednja fotografija je bila posneta med poletom zadnjega Apolla,
Apolla 17.
Ta je bila posneta 11. 12. 1972.
To je najveckrat objavljena slika v zgodovini.
Je edina slika Zemlje iz vesolja, ki jo imamo,
kjer je Sonce tik za plovilom,
tako da je Zemlja popolnoma osvetljena in ne deloma v temi.
Naslednja slika, ki jo bom pokazal, je bila videna le redko.
Posnelo jo je vesoljsko plovilo Galileo,
ki je odšlo raziskovat soncni sistem.
Ko je plovilo zapušcalo Zemljino težnost, je obrnilo fotoaparat
in s casovnim zamikom posnelo enodnevno rotacijo Zemlje,
ki je tu skrcena na 24 sekund.
Ni to cudovito?
Ta slika je kar carobna.
Posnel jo je moj prijatelj, Tom Van Sant.
Posnel je 3000 satelitskih posnetkov
v treh letih in jih digitalno združil.
Uporabil je le posnetke, kjer Zemlje ne prekrivajo oblaki.
Kopno je prikazano povsem natancno.
Ko jo razprostremo, postane ikonska podoba.
To vam kažem, ker bi rad povedal zgodbo o dveh svojih uciteljih.
Enega nisem prevec maral, drugi pa mi je bil vzornik.
V osnovni šoli sem imel ucitelja, ki je pri geografiji
pred tablo razprostrl zemljevid sveta.
V šestem razredu sem imel sošolca, ki je dvignil roko
in pokazal na vzhodno obalo Južne Amerike
ter na zahodno obalo Afrike.
Vprašal je: "Sta bili kdaj združeni?"
Ucitelj je odgovoril: "Seveda ne. Cesa bolj bedastega še nisem slišal."
Sošolec je postal narkoman in nicprida.
Ucitelj je postal svetovalec za znanost v trenutni vladi.
A ucitelj je pravzaprav le izražal
znanstvene sklepe tistega casa.
Celine so tako velike, seveda se ne premikajo.
Vendar so se premikale, kot vemo danes.
Razmaknile so se narazen,
nekoc pa so bile združene.
Ta domneva je predstavljala težavo.
Odsevala je znano modrost, ki pravi:
V težave nas ne spravi tisto, cesar ne vemo,
temvec tisto, o cemer smo prepricani, pa ne drži.
Ce verjamete ali ne, to je pomembno,
ker obstaja podobna domneva o globalnem segrevanju, ki ne drži.
Glasi se nekako takole: Zemlja je tako velika,
da ljudje ne moremo trajno škodljivo vplivati na okolje.
Morda je to nekoc držalo, zdaj pa ne vec.
Eden izmed razlogov za to je,
da je atmosfera najbolj ranljiv del Zemljinega ekološkega sistema.
Ranljiva zato, ker je tako tanka.
Moj prijatelj, pokojni Carl Sagan, je govoril:
Ce bi veliko kroglo premazal z lakom,
bi bila debelina tega laka glede na kroglo
približno enaka debelini atmosfere glede na Zemljo.
Tako zelo je tanka,
da smo sposobni spreminjati njeno sestavo.
To nas pripelje do osnovne znanosti globalnega segrevanja,
o tem ne bom dolgovezil, ker vecino že veste.
Soncno sevanje v obliki svetlobnih valov segreva Zemljo
Nato se del sevanja, ki ga Zemlja vsrka,
odbije nazaj v vesolje v obliki infrardecega sevanja.
Del izhodnega sevanja atmosfera ujame in ga zadrži.
To je dobro, ker temperaturo Zemlje ohranja znotraj dolocenih meja,
da je stalna in primerna za življenje.
Vendar pa se ta tanka plast debeli zaradi toplogrednih plinov.
Plast je vse debelejša, zato ujame vec izhodnega IR sevanja.
Tako se Zemljino ozracje segreva. To je globalno segrevanje.
To je tradicionalna razlaga. Tale se mi zdi precej boljša.
GLOBALNO SEGREVANJE ali NEKATERI NISO ZA VROCE!
Verjetno se sprašuješ, zakaj se ti je sladoled stopil.
Susie, niso krivi priseljenci,
pac pa globalno segrevanje.
Globalno oglevanje? -Ja.
To je g. Soncni žarek.
Pripotuje s Sonca, da bi obiskal Zemljo.
Pozdravljena, Zemlja. Prišel sem ti razsvetlit dan.
Zdaj pa grem naprej.
Ne tako hitro, Soncni žarek.
Mi smo toplogredni plini. Nikamor ne greš.
Boli.
Kaj kmalu je Zemlja polna soncnih žarkov.
Njihova gnijoca trupla segrevajo naše ozracje.
Kako se znebimo toploglednih plinov?
Na sreco so naši cedni politiki
našli poceni in hitro rešitev za globalno segrevanje.
Od leta 2063 dalje
vsake toliko v ocean vržemo velikansko kocko ledu.
Kot tista, ki jo ocka vsako jutro da v svojo pijaco.
Nato pa se razjezi.
Ker je toplogrednih plinov vse vec,
je potrebnega vedno vec ledu.
Tako je problem rešen za vedno.
Ampak... -Za vedno, sem rekel!
KONEC
Ta slika mi je vzbudila zanimanje za ta problem.
Videl sem jo kot študent.
Imel sem profesorja po imenu Roger Revelle,
ki je prvi predlagal merjenje ogljikovega dioksida v ozracju.
Videl je, kam vse to pelje
po prvih poglavjih.
Po prvih letih merjenja
je predvidel, kaj to pomeni za prihodnost.
Poskus so zasnovali leta 1957.
Zaposlil je Charlesa Keelinga,
ki je vec desetletij vestno in natancno opravljal meritve.
Vsak dan sta v zrak spušcala vremenske balone.
Izbrala sta osrcje Pacifika,
ker je bilo to podrocje najbolj odrocno.
Bil je nepopustljiv znanstvenik.
Poudarjal je pomembnost meritev.
Zame so bili to lepi casi, ker sem, kot veliko mladih,
spoznal intelektualne teorije,
ideje, o katerih nisem nikoli razmišljal.
Našemu razredu je pokazal rezultate meritev po nekaj letih.
Bili so osupljivi.
Tudi sam je bil osupel
in nam razložil, kaj vse to po njegovem pomeni.
Njegove besede sem kar požiral.
Vecje spremembe v naši civilizaciji je povezal
s tem vzorcem, ki je bil zdaj viden v ozracju celega planeta.
Nato je poskušal napovedati, kam vse to vodi,
ce se ne spremenimo.
Bilo je jasno kot beli dan.
Vidite lahko vzorec, ki je nastal po 7-9 letih.
Vprašal sem ga, zakaj se vsako leto viša in niža.
Razložil je, da je kopenskih površin južno od ekvatorja zelo malo.
Velika vecina kopnega leži severno od ekvatorja,
kot tudi vecina rastlinstva.
Ko je severna polobla nagnjena proti soncu,
v casu naše pomladi in poletja, požene listje in vdihne CO2,
zato se kolicina v ozracju zniža.
Ko pa je severna polobla odmaknjena od sonca,
v casu naše jeseni in zime,
listje odpade in izdihne CO2
in kolicina v ozracju se spet zviša.
Tako je, kot bi celotna Zemlja vsako leto vdihnila in izdihnila.
Raven CO2 smo zaceli meriti leta 1958.
In vidite lahko,
da je do sredine 60-ih, ko nam je pokazal sliko,
kolicina že narašcala.
Zelo sem ga spoštoval, zato sem problem spremljal.
Ko sem sredi 70-ih vstopil v kongres,
sem pomagal organizirati prva zaslišanja o globalnem segrevanju
in prosil profesorja, naj bo glavna prica.
Mislil sem, da bo to pomagalo pri rešitvi problema, pa ni bilo tako.
A z zaslišanji sem nadaljeval in 1984 sem odšel v senat
in se zares posvetil temu problemu.
Prirejal sem znanstvene konference,
napisal knjigo o tem, kandidiral za predsednika 1988,
delno da bi opozoril na ta problem.
L. 1992 sem prišel v Belo hišo, sprejeli smo t.i. "davek na ogljik"
in druge ukrepe proti onesnaženju.
L. 1997 sem v Kjotu pomagal doseci sporazum,
ki je tako zelo sporen. Vsaj v ZDA.
L. 2000 je moj nasprotnik obljubil, da bo uravnal kolicino CO2.
Te obljube ni izpolnil,
a bistvo tega je,
da tekom tega casa lahko vidite, kar sem jaz videl vsa leta.
Krivulja neprestano narašca.
In zdaj lahko vidimo, kako to vpliva na svet.
To je gora Kilimandžaro pred vec kot 30 leti
in bolj nedavno.
Moj prijatelj se je pred kratkim vrnil iz Kilimandžara
s fotografijo izpred 3 mesecev.
Še en prijatelj, Lonnie Thompson, preucuje ledenike.
Tu je Lonnie z zadnjimi ostanki nekoc mogocnega ledenika.
V 10 letih na Kilimandžaru ne bo vec snega.
To se dogaja v narodnem parku Glacier.
Na vrh sem splezal leta 1998 z eno od svojih hcera.
V 15 letih ta park ne bo vec ledeniški.
To se dogaja z ledenikom Columbia.
Vsako leto ga je manj.
Škoda je, ker so ti ledeniki naravnost cudoviti.
Tisti, ki si jih gredo ogledat,
dandanes vidijo to.
Posebno težavo imajo v Himalaji,
ker 40% svetovnega prebivalstva
dobi pitno vodo iz izvirov in rek, ki jih v vecini napajajo ledeniki.
V naslednjih 50 letih se bodo ti ljudje
soocali z velikim pomanjkanjem zaradi taljenja.
Italija, italijanske Alpe.
Isti prizor danes.
Stara razglednica iz Švice.
Po vseh Alpah ista zgodba.
Tako je tudi v Južni Ameriki.
To je Peru pred 15 leti
in danes.
Argentina pred 20 leti in danes.
75 let nazaj, Patagonija, na konici Južne Amerike.
Te prostrane in razsežne površine ledu danes ni vec.
Ti prizori nam poskušajo nekaj sporociti, vsem ljudem sveta.
Led nam lahko pove veliko zgodb.
Moj prijatelj, Lonnie Thompson, vrta ledena jedra.
Zvrtajo luknjo, potegnejo sveder ven in pregledajo led
ter ga preucujejo.
Ko zapade sneg, se vanj ujamejo majhni mehurcki ozracja.
S tem ledom ugotovijo,
koliko CO2 je bilo v ozracju tistega leta, ko je sneg zapadel.
Še bolj zanimivo se mi zdi, da lahko izmerijo izotope kisika
in dolocijo natancen termometer,
ki pove, kolikšna je bila temperatura
tistega leta, ko je ta sneg zapadel.
Ko sem bil na Antarktiki, sem videl takšna jedra.
Nekdo je enega pogledal in rekel:
Tu je kongres ZDA sprejel Zakon o cistem zraku.
Nisem mogel verjeti, a razlika je bila vidna z ocesom.
Že par let po sprejetju zakona je bila razlika ocitna.
V preteklost lahko gledajo, kot beremo letnice na drevesih.
Vidite lahko plasti posameznih let zaradi taljenja in zmrzovanja.
Na vecini ledenikov lahko odcitajo tudi po tisoce let.
Sestavili so temperaturno skalo.
Modra pomeni mrzlo, rdeca pa toplo.
To vam kažem iz vec razlogov.
Prvic, skeptiki bodo rekli, da je to ciklicen pojav,
da smo imeli obdobje segrevanja tudi v srednjem veku.
Res smo ga imeli, tamle je.
Tamle sta še dve.
A primerjava s sedanjim stanjem preprosto ni mogoca.
Ce pogledate temperaturo v tisoc letih
in jo primerjate s stopnjo CO2 v tisoc letih,
lahko vidite, da se krivulji ujemata.
Raven CO2 v tisoc letih je eno,
na Antarktiki pa lahko pogledajo 650.000 let nazaj.
Ta slika je prvic prikazana širši javnosti.
To je današnje obdobje,
to pa zadnja ledena doba.
Nato gre gor, ko se vracamo 650.000 let v preteklost.
To je doba otoplitve med zadnjima ledenima dobama.
Nato sledi še druga, tretja,
cetrta, peta, šesta in sedma ledena doba nazaj.
Zdaj pa pozor:
V vseh 650.000 letih
raven CO2 ni nikoli presegla 300 delcev na milijon.
Kot sem že rekel, lahko merijo tudi temperaturo.
Takšna je bila temperatura na Zemlji.
Tisto, kar nekako bode v oci, je...
Ce bi bil tu moj sošolec iz šestega razreda,
ki je spraševal o Afriki in Južni Ameriki,
bi rekel: "Sta bili kdaj združeni?
"Cesa bolj bedastega še nisem slišal."
Pa sta bili
in njuno razmerje je precej zapleteno.
A obstaja eno razmerje, ki je veliko mocnejše od ostalih.
Ko se raven CO2 zviša, se zviša tudi temperatura,
ker ujame vec soncne toplote.
V delih ZDA, kjer so sodobna mesta,
kot je Cleveland, Detroit, New York in druga,
je to razlika med prijetnim dnem
in kilometrom ledu nad glavo.
Vtisnite si to v spomin, ko pogledate to dejstvo.
Raven CO2, ki ni nikoli presegla 300 delcev na milijon,
je danes takšna.
Veliko vecja kot kdajkoli v 650.000 letih.
Potrpite, prosim, tole bi res rad poudaril.
Ekipa me je poskušala nauciti, kako se uporablja to napravo.
Ce se ne ubijem, bom...
Že zdaj sega do sem.
Poglejte, koliko višje je od naravnega cikla.
To smo zakrivili mi.
Dame in gospodje, v naslednjih 50 letih,
verjetno še manj, bo še naprej narašcala.
Ko bodo nekateri otroci, ki so danes tu, mojih let,
bo raven CO2 takšna.
Saj ste že slišali za odstopanja od lestvice.
V manj kot 50 letih bo tu.
Vsa dejstva in številke,
uporabljena za sestavo tabele, so tocna.
Skeptiki pogledajo to in recejo:
"In? Saj ni nic narobe."
No...
Še enkrat poglejmo temperaturo.
Ce tolikšno ohlajanje pomeni kilometer ledu,
kaj bi potem pomenilo tolikšno segrevanje?
Konec koncev niti ne gre toliko za politicno vprašanje,
kot za moralno.
Ce dovolimo, da se to zgodi,
je to skrajno neeticno.
Tako sem verjel v naš demokraticni sistem,
v našo samoupravo,
da sem dejansko verjel,
da bo ta zgodba prinesla spremembe
v nacin odzivanja kongresa na ta problem.
Mislil sem, da bo osupnilo tudi njih.
Pa jih ni.
Prizadevanja,
zmage, ki niso zmage, porazi, ki niso porazi,
lahko povelicujejo pomen nepomembnega koraka naprej,
povecajo navidezno pomembnost
kakega velikega zaostanka.
3. april 1989.
Sin se mi je izvil iz roke
in stekel cez cesto za prijateljem.
Imel je šest let.
Aparat je dihal namesto njega.
Velika verjetnost je bila, da ga bomo izgubili.
Koncno je zadihal.
V bolnišnici smo ostali še kakšen mesec.
Bilo je skoraj tako, da si...
Lahko si pogledal na koledar in si oddahnil.
Vsa teža je padla z ramen.
Zdelo se je povsem nepomembno.
Bil je tako pogumen, bil je...
res pogumen poba.
To je ves moj svet obrnilo na glavo
in ga treslo, dokler ni vse padlo ven.
Spremenilo je moj pogled na svet.
Kako naj preživim svoj cas na Zemlji?
Poglobil sem se v problem, da bi o njem izvedel vec.
Šel sem na Antarktiko,
Južni in Severni pol, k Amazonki.
Na kraje, kjer bi mi znanstveniki pomagali razumeti
tiste vidike,
ki jih nisem razumel v celoti.
Da bi lahko izgubil tisto, kar mi je najdražje.
Pridobil sem sposobnost,
ki je morda prej nisem imel.
Ko sem jo zacutil,
se je zdelo, da res lahko vse izgubimo.
Da tistega, kar je nam samoumevno, za naše otroke ne bo vec tu.
To so meritve temperatur v ozracju od leta 1860 naprej.
Sem ter tja je morda videti, da krivulja pada,
splošna usmeritev pa je jasno vidna.
V zadnjih letih je neprekinjena in se še stopnjuje.
Ce vzamemo 10 najbolj vrocih let v teh meritvah,
so se vsa zvrstila v zadnjih 14 letih.
Najbolj vroce je bilo 2005.
Doživeli smo nekaj vrocinskih valov,
podobnih tistim, ki naj bi bile vse pogostejše.
Pred nekaj leti so imeli v Evropi vrocinski val,
ki je terjal 35.000 žrtev.
Indija ni dobila toliko pozornosti,
a istega leta so se tam temperature povzpele do 50°C.
Preteklo poletje je na zahodu ZDA
precej mest zabeležilo rekordne temperature
in najvec zaporednih dni s temperaturo, višjo od 38°C.
200 mest na zahodu je doživelo rekord.
Tudi na vzhodu je bilo precej takšnih,
vkljucno z New Orleansom.
Temperature torej narašcajo po vsem svetu, tudi v oceanih.
To je naravni razpon spremenljivosti temperatur v oceanih.
Ljudje pravijo: "To je naravno,"
"se pac višajo in nižajo, kar brez skrbi."
Takšen razpon bi bil pricakovan v zadnjih 60 letih.
Strokovnjaki za globalno segrevanje
pa so dolgo nazaj z racunalniškimi modeli napovedali takšnega.
Pokazal vam bom nedavno objavljene
dejanske temperature oceanov.
Ko se oceani segrejejo, pride do hujših neurij.
V zadnjih letih smo videli veliko mocnih orkanov.
Orkani Jeanne, Frances in Ivan so bili med njimi.
V istem letu, ko smo imeli vrsto orkanov,
smo v ZDA zabeležili še rekord po številu tornadov.
Japonska v naših medijih ni dobila toliko pozornosti,
vendar so zabeležili rekord po številu tajfunov.
Prejšnji rekord je bil sedem. Tu je vseh deset v letu 2004.
Morali so popraviti ucbenike,
ker je tam pisalo, da orkanov v južnem Atlantiku ni.
Potem pa je istega leta prvi prizadel Brazilijo.
Poletje 2005 si bomo zapomnili.
Najprej je Emily udarila Jukatan.
Nato je prišel še orkan Dennis, ki je povzrocil veliko škode,
tudi naftni industriji.
To je najvecja naftna plošcad na svetu po Dennisu.
Ta je zadela most pri mestu Mobile.
Potem pa je prišla Katrina.
Zapomnimo si, da je nad Florido dosegla le prvo stopnjo,
ceprav je terjala veliko žrtev in povzrocila milijardno škodo.
Kaj pa se je zgodilo potem?
Preden je dosegla New Orleans,
je prešla toplejše vode.
Ko se zviša temperatura vode,
se zvišata tudi hitrost vetra in vsebnost vlage.
Vidite lahko Katrino, ki se oblikuje nad Florido.
In ko pride v zaliv prek tople vode,
pobere vso energijo in se okrepi.
Poglejte, kakšno oko ima.
Seveda so bile posledice strašanske.
Z besedami se jih ne da opisati.
Dobivamo sporocila, ob katerih se mi para srce.
Ljudje pravijo: "Na podstrešju sem bil, ne zdržim vec."
"Voda mi sega do vratu. Ne bom zdržal."
In to se dogaja prav zdaj.
Vsem smo povedali, kako pomemben je kanal na 17. ulici.
Rekli smo: "Prosim, poskrbite za to."
"Ni nam mar, znajdite se."
Nekaj novega za Ameriko.
A kako, za božjo voljo, se to lahko zgodi tu?
Opozarjali so nas, da se bodo orkani okrepili.
Dneve prej so rekli, da bo ta orkan podiral nasipe
in povzrocil škodo, kot jo na koncu tudi je.
Zato se moramo vprašati,
kako se odzvati na opozorila vodilnih znanstvenikov sveta?
V 30-ih letih prejšnjega stoletja je bilo še eno, malce drugacno neurje.
Hudo neurje, kot ga še ni bilo, je zadelo celinsko Evropo.
Winston Churchill je opozoril angleški narod,
da je to drugacno od ostalih
in da se morajo pripraviti.
Veliko ljudi ni hotelo verjeti,
zato je postal nestrpen.
Rekel je to:
Doba odlašanja, ubiranja srednjih poti, olepševanja in zvijac se koncuje.
Zdaj vstopamo v Dobo posledic.
Napacne odlocitve v preteklosti
so imele posledice, ki smo jih lahko odpravili.
Zdaj si tega ne moremo vec privošciti.
Tega nismo hoteli, a tukaj je.
Al Gore je dobil glas popularnosti,
a sedež v Beli hiši bo dobil zmagovalec Floride.
...na Floridi kaže v prid Alu Goru.
Na Floridi še nic odlocenega.
George Bush je naslednji predsednik ZDA...
Florida je za Busha, Bush je predsednik.
Uradno objavljamo, da je na Floridi prevec izenaceno...
Ceprav se ne strinjam z odlocitvijo sodišca,
jo sprejemam. Sprejemam dokoncnost tega izida.
...svecano prisegam... -Jaz, George Walker Bush, svecano prisegam...
...da bom zvesto izpolnjeval dolžnosti predsednika...
Bil je hud udarec,
pa kva 'uš naredu?
Iz vsega poskušaš izvleci kaj dobrega.
Zaradi poraza sem uvidel, da moram nadaljevati s svojo nalogo.
Spet sem zacel predavati.
Pogosto prezrt ucinek globalnega segrevanja
je ta, da povzroca vec padavin,
ki pa zapadejo naenkrat med hudimi neurji.
Zaradi izhlapevanja oceanov se v zraku nabere vlaga
in ko so pogoji primerni, zapade vec padavin.
Tudi zavarovalnice so opazile to.
Njihove izgube se vecajo.
Slika prikazuje škodo, ki jo povzrocajo vremenski pojavi.
In leto 2005 sploh še ni vkljuceno v shemo.
Ko bo, bo lestvica premajhna.
V Evropi so imeli podobno leto kot mi.
Pravijo, da se je naravi zmešalo.
Razne nenavadne katastrofe, kot sprehod skozi knjigo Razodetja.
Poplave v Aziji.
Mumbaj v Indiji preteklega julija.
94 cm dežja v 24 urah.
Dalec najvecji naliv v indijskih mestih kdajkoli.
Tudi na Kitajskem je bilo veliko poplav.
Globalno segrevanje paradoksalno ne povzroca le vec poplav,
ampak tudi vecjo sušo.
Ta sosednja provinca
je v istem casu trpela za sušo, ko je bilo to podrocje poplavljeno.
Eden od razlogov za to je tudi dejstvo,
da globalno segrevanje ne le povzroca vec padavin,
ampak jih tudi preseljuje.
Poglejte ta predel Afrike, prav ob robu Sahare.
Tam se odvijajo neverjetne tragedije,
za kar obstaja vec razlogov.
Med temi tragedijami sta tudi Darfur in Niger.
Eden izmed dejavnikov, ki ju združuje,
je pomanjkanje dežja ter vse vecja suša.
To je jezero Cad, nekoc eno najvecjih jezer na svetu.
V zadnjih desetletjih se je skoraj povsem izsušilo,
kar še povecuje že tako velike težave.
Drugi razlog, zakaj je to paradoks.
Globalno segrevanje povzroci vecje izhlapevanje oceanov
in napaja oblake, vendar izsušuje prst.
Izsuševanje prsti se z visoko temperaturo dramaticno poveca.
Posledice tega cutimo tudi v ZDA.
To je izvoz Carthage.
Ko sem imel 14 let, sem razbil družinski avto.
Tocno tu.
Zapeljal sem z bankine in prevrnil avto.
Vidite tega bika pasme Crni Angus?
Takšne smo redili mi.
Moj oce je bil nekoc rejec meseca.
Odrasel je na farmi.
Med leti, ko je bil v senatu,
se je ves cas vracal sem in redil živino.
Uciti se tega od svojega oceta
je res nekaj posebnega.
Moje otroštvo je bilo malce nenavadno,
ker sem vsako leto preživel osem mesecev v Washingtonu
v majhnem hotelskem stanovanju.
Ostale štiri mesece sem preživel na tej veliki cudoviti farmi.
Tu sem imel psa.
Tu sem imel ponija.
Tu sem lahko streljal s puško.
Tu sem se lahko kopal v reki.
Lahko sem ležal v travi.
Ker sem bil še otrok, je trajalo nekaj casa,
da sem spoznal razliko med zabavo in delom.
Kraji, kjer ljudje živijo, so bili izbrani
zaradi podnebnih vzorcev,
ki so na Zemlji bolj ali manj enaki
že od konca zadnje ledene dobe pred 11.000 leti.
Na tej farmi se podnebje spreminja.
Z vidika cloveškega življenja se zdi, da pocasi.
Z vidika casa, kot ga vidi ta reka,
pa zelo, zelo hitro.
Dve opozorilni lucki.
Prva je na Arktiki.
To je Arkticni ocean, plavajoca ledena kapa.
Ob strani je Grenlandija.
Opozorilna lucka zato,
ker je Arktika eden od dveh predelov sveta,
na katera globalno segrevanje vpliva hitreje.
To je najvecja arkticna ledena polica,
imenovana ledena polica Ward Hunt.
Pred tremi leti se je prelomila na pol.
Znanstveniki so bili osupli.
To so pijana drevesa, ker rastejo v vse smeri.
Tega ne povzrocata veter ali uživanje alkohola.
Ta drevesa imajo korenine v permafrostu,
permafrost pa se tali.
Zato gre vsako drevo po svoje.
Ta stavba je bila zgrajena na permafrostu
in se je zrušila, ko se je ta stalil.
To hišo je morala lastnica zapustiti.
Naftni cevovod je utrpel veliko škode.
Nafto, ki jo želijo crpati na zašcitenem obmocju
na severu Aljaske, upam, da je ne bodo,
prevažajo s tovornjaki.
Tovornjaki vozijo po zamrznjenih tleh.
To kaže število dni, ko je tundra na Aljaski
dovolj zamrznjena za vožnjo.
Pred 35 leti, 225 dni na leto.
Danes že manj kot 75 dni na leto,
ker pride pomlad prej in jesen pozneje,
temperature pa ves cas narašcajo.
Obiskal sem Severni pol.
Pod ledeno kapo sem šel z jedrsko podmornico,
ki je takole prodrla skozi led.
Odkar so zaceli leta 1957 nadzorovati obmocje,
merijo debelino ledu z radarjem, ki je obrnjen navzgor,
ker lahko na površje pridejo le tam, kjer je led debel meter ali manj.
Podrobno so beležili podatke,
a jih niso hoteli razkriti, ker je šlo za državno varnost.
Preprical sem jih, naj objavijo podatke,
ki kažejo tole:
Od leta 1970 naprej velikost in debelina
arkticne ledene kape naglo upadata.
V 40 letih se je zmanjšala za 40%.
Dve vecji študiji kažeta,
da bo v naslednjih 50 do 70 letih poleti povsem izginila.
Lahko bi rekli: "Kaj je narobe s tem?"
"Kako se lahko ledena kapa stali tako hitro?"
Ko soncni žarki dosežejo led,
se jih 90% odbije nazaj v vesolje.
Ko pa dosežejo ocean, jih ta 90% vsrka.
Ko se voda, ki obdaja led, segreje,
to pospeši taljenje ledu.
Trenutno deluje ledena kapa kot velikansko zrcalo.
Vec kot 90% soncnih žarkov se odbije nazaj.
Zemljo ohranja hladnejšo.
Ko pa se tali, soncni žarki trcijo v ocean,
ta pa jih vec kot 90% vsrka.
Zato se na Severnem polu, v Arkticnem oceanu
in na Arktiki nasploh, toplota kopici hitreje kot drugje.
To ni dobro za polarne živali, ki so odvisne od ledu.
Nova znanstvena študija je pokazala,
da so prvic našli polarne medvede, ki so utonili,
ker so preplavali tudi po 100 km, da bi prišli do ledu.
To se prej ni dogajalo.
Zakaj pa bi nas to skrbelo?
Da vidimo prostrano obmocje vode
na vrhu sveta, kjer je bil vcasih led.
Še kako bi nas moralo skrbeti,
ker ima to posledice za cel planet.
Zemljino podnebje je kot velik motor za razdeljevanje toplote
od ekvatorja do obeh polov.
To pocne s pomocjo morskih in vetrnih tokov.
Znanstveniki pravijo, da je podnebje Zemlje nelinearen sistem.
Laicno to pomeni,
da niso vse spremembe postopne. Nekatere se zgodijo nenadoma.
Povprecna letna temperatura po svetu je okoli 14°C.
Ce se poveca za 3°C, kot napovedujejo optimisti,
poglejte, kaj to pomeni za cel svet.
Na ekvatorju se temperatura poveca le za 0,6°C,
na polih pa kar za 6,7°C.
Tako so vsi vzorci vetrnih in morskih tokov,
ki so se nastali od ledene dobe naprej in so bili stalni,
postavljeni pod vprašaj in se spremenijo.
Eden od zaskrbljujocih tokov, ki so ga tudi dolgo preucevali,
je v severnem Atlantiku,
kjer se Zalivski tok sreca s hladnimi vetrovi,
ki pridejo preko Grenlandije z Arktike.
Pride do izhlapevanja toplote iz Zalivskega toka,
paro pa v zahodno Evropo odnesejo mocnejši vetrovi in rotacija Zemlje.
Ni zanimivo, da je sistem morskih tokov povezan v zanko?
Pravijo ji Oceanski tekoci trak.
Z rdeco so obarvani topli površinski tokovi.
Zalivski tok je najbolj znan.
Modra pa predstavlja hladne tokove,
ki tecejo v nasprotni smeri in jih ne vidimo, ker tecejo po dnu.
Ko toplota v severnem Atlantiku izpari,
voda postane hladnejša in bolj slana, ker sol ne izpari.
To vodo naredi gostejšo in težjo.
Ta hladna, gosta, težka voda se potopi
s hitrostjo 19 milijard litrov na sekundo.
To povlece tok nazaj proti jugu.
Ob koncu zadnje ledene dobe,
ko se je zadnji ledenik umikal iz Severne Amerike,
se je led stopil in velik bazen sladke vode
je nastal v Severni Ameriki.
Velika jezera so ostanki tega jezera.
Na vzhodni meji je nastal leden jez in nekega dne popustil.
Vsa sladka voda je pridrvela ven, odprla zaliv Sv. Lovrenca,
in razredcila slano, gosto, hladno vodo
ki je postala tako sladka in lahka, da ni vec tonila.
In ta crpalka se je ugasnila. Prenos toplote se je ustavil.
Evropo pa je prizadela nova, 1000-letna ledena doba.
Sprememba iz razmer, kot so današnje,
do ledene dobe,
je morda trajala le deset let.
To je nagel preskok.
To se seveda ne bo ponovilo,
ker ledenikov v Severni Ameriki ni vec.
Pa je mogoce v bližini še kakšen velik kos ledu?
Saj res.
K temu se bomo vrnili.
Prizadene me to,
da ves cas po svojih najboljših moceh prenašam to sporocilo.
Pa smo še vedno dalec najvecji dejavnik problema.
Gledam naokrog in išcem pomenljiva znamenja,
da smo na pragu velikih sprememb.
Pa jih ne vidim.
Številni ugledni znanstveniki pravijo, da zrak onesnažujejo
tudi dušikovi oksidi pri razkrajajocih rastlinah.
To povzroca meglico, po kateri je dobil ime park Smoky Mountains.
Hvala lepa.
Ta clovek je tako skrajen v okoljevarstvenih pogledih,
da bomo kmalu vsi pazili sove in delali na prostem.
Ta clovek je nor.
Tudi ce bi ljudje povzrocali globalno segrevanje, pa ga ne,
je to morda najvecja prevara, kar smo jih kdaj doživeli.
Opravka imamo z zelo obcutljivo zadevo.
Ce volivci ne opozarjajo na dolocen problem,
se politiki z lahkoto obrnejo stran.
Recejo si pac, da se bodo s tem ukvarjali drugic.
Pojavi, ki spreminjajo vzorce, vplivajo tudi na letne case.
To je raziskava z Nizozemske.
Datum najvecjega prihoda ptic selivk
pred 25 leti je bil 25. april,
mladici pa so se izvalili 3. junija.
Takrat zacnejo na plan kukati gosenice.
Naravni nacrt.
Po 20 letih segrevanja so gosenice prilezle ven dva tedna prej
in pticji mladici so jim hoteli slediti, pa jim ni uspelo.
Torej so v težavah.
Obstaja na milijone ekoloških niš,
na katere vpliva globalno segrevanje.
To je število dni, ko je v južni Švici zmrzal
v zadnjih 100 letih.
Število strmo upada.
To pa je število vsiljivih eksoticnih vrst živali,
ki so zapolnile nove ekološke niše, ki se odpirajo.
To se dogaja tudi v ZDA.
Slišali ste že za problem borovega lubadarja.
Te lubadarje je nekoc pobila mrzla zima,
ker pa je zdaj zmrzali manj, je vse vec borov unicenih.
Vidite del 56.000 km2 smrek na Aljaski,
ki jih je unicil podlubnik. Povsem isti pojav.
Nekatera mesta so bila zgrajena na višini, kjer ni bilo komarjev.
Takšni mesti sta Nairobi in Harare. Pa tudi druga.
Zdaj se zaradi segrevanja komarji vzpenjajo na višje predele.
Veliko prenašalcev nalezljivih bolezni, nevarnih ljudem,
si prav tako širi obmocje. Ne samo komarji, tudi drugi.
Našli so že 30 t.i. novih bolezni,
ki so se pojavile v zadnjih 25 letih.
Nekatere, na primer SARS, so povzrocile veliko težav.
Odporne oblike tuberkuloze in ostale.
Ponovno so se pojavile bolezni,
ki so bile nekoc že pod nadzorom.
Pticja gripa, seveda, precej resna zadeva.
Virus zahodnega Nila se je leta 1999 pojavil v Marylandu
v dveh letih je že preckal Mississippi,
še dve leti za tem pa se je razširil po vsej celini.
Zelo zaskrbljujoci znaki.
Koralni grebeni po svetu
zaradi globalnega segrevanja in drugih dejavnikov
izgubljajo barvo in postajajo takšni.
Vse vrste rib, ki so odvisne od koralnih grebenov,
so ravno tako ogrožene.
Na splošno danes vrste izginjajo
tisockrat hitreje, kot je predvidela narava.
To nas pripelje do druge opozorilne lucke.
Antarktika - dalec najvecja gmota ledu na svetu.
Moj prijatelj je leta 1978 rekel:
Ce na Antarkticnem polotoku zacnejo pokati ledene police,
je to alarmni signal za globalno segrevanje.
Ce pogledate polotok pobliže,
predstavlja vsak del, ki je obarvan zeleno,
ledeno polico, ki je vecja od Rhode Islanda
in ki se je prelomila v zadnjih 15 do 20 letih.
Osredotocimo se na eno samo, imenuje se Larsen B.
Poglejte te crne luže.
Videti je, kot da gledamo skozi led
naravnost v ocean. A to je le utvara.
To je staljena voda, ki se oblikuje v luže.
Ce bi leteli nad polico,
bi videli, da je visoka do 200 metrov.
Tako velicastne so, tako mogocne.
V ozadju so gore, pred njimi pa je polica celine.
Ta led plava,
led na pobocjih gora pa je kopenski.
Od tu do gora je približno 32 do 40 km.
Mislili so, da bo ta polica zdržala vsaj sto let,
kljub globalnemu segrevanju.
Znanstveniki, ki preucujejo te ledene police,
so bili povsem osupli, ko so videli te fotografije.
Od 31. januarja 2002 dalje je v 35 dneh
ta ledena polica povsem izginila.
Niso mogli ugotoviti, kako se je lahko zgodilo tako hitro.
Ugotavljali so, kje so se zmotili.
Takrat so se osredotocili na te luže s staljeno vodo.
A še preden so lahko to ugotovili, so nastale nove težave.
Ko se je plavajoci led zdrobil,
ni vec zadrževal ledu na kopnem,
zato je kopenski led zacel drseti v ocean.
Kot bi odmašili steklenico.
Plavajoci in kopenski led se razlikujeta,
kot ledena kocka, ki plava v kozarcu vode,
ki pri taljenju ne zviša ravni vode v kozarcu,
in ledena kocka nad vodo, ki se stopi in stece cez rob.
Zato so se morali državljani teh pacifiških narodov
umakniti na Novo Zelandijo.
Rad bi se osredotocil na zahodno Antarktiko,
ker ponazarja dva dejavnika kopenskega in plavajocega ledu.
Kombinacija obeh je. Sedi na vrhu otokov,
pod njo pa je ocean.
Ko se ocean segreje, to vpliva nanjo.
Ce bi se tole stopilo,
bi gladina morja po svetu narasla za 6 m.
Izmerili so vznemirljive spremembe na spodnji strani te ledene plošce.
Vseeno pa naj bi bila bolj obstojna
kot še ena gmota ledu, ki je približno enake velikosti.
Ce bi se stopila Grenladnija, bi se morje prav tako zvišalo za 6 m.
Prinesli so mi slike o trenutnem stanju na Grenladniji.
Dramaticne spremembe. To je enake luže,
kot tiste na ledeni polici na Antarktiki.
Znanstveniki so mislili,
da bo voda ponovno zamrznila, ko bo pronicala skozi led.
Ugotovili pa so,
da prodira še naprej. Ustvari si prehod do dna
in iz ledu napravi švicarski sir, podobno kot termiti.
Tu vidite, kaj se zgodi z razpokami.
Ko se oblikujejo jezera, ta ustvarijo ledeniške kotanje.
Voda prodira in zmoci dno, kjer se led stika s skalami.
Za primerjavo glejte te ljudi.
To ni rob Grenlandije, pac pa sredina ledene gmote.
To je masiven deroc tok staljene sladke vode,
ki si utira pot naravnost skozi grenlandski led
do skalne podlage.
Sezonsko taljenje je bilo res vedno prisotno
kot tudi kotanje, vendar nikoli v tolikšni meri.
Leta 1992 so na Grenlandiji izmerili tolikšno kolicino taljenja.
Deset let pozneje se je zgodilo to.
In tu je še taljenje v letu 2005.
Svetovalec za znanost Tonyja Blaira je izjavil,
da bo zaradi trenutnega dogajanja na Grenlandiji
treba ponovno narisati zemljevide sveta.
Ce bi se Grenlandija prelomila in stalila
ali ce bi se pol Grenlandije in pol zahodne Antarktike
prelomilo in stalilo,
bi se to zgodilo z gladino morja na Floridi.
To bi se zgodilo v zalivu San Francisca.
Veliko ljudi živi na teh obmocjih.
Nizozemska, ena od nizko ležecih držav.
Opustošenje.
Obmocje okoli Pekinga, kjer živi vec deset milijonov ljudi.
Še huje bi bilo na obmocju Šanghaja,
kjer živi 40 milijonov ljudi.
In še huje v Kalkuti in v vzhodnem Bangladešu,
kjer živi 60 milijonov ljudi.
Spomnite se stotisocev beguncev,
ki jih je pregnala okoljska nezgoda.
Potem pa pomislite, kaj bi bilo, ce bi jih bilo 100 milijonov ali vec.
Tu je Manhattan.
To je spominsko prizorišce World Trade Centra.
Po grozljivih dogodkih 11. septembra
smo rekli: "Nikoli vec."
A Manhattnu bi se zgodilo tole.
To lahko izmerijo zelo natancno,
tako kot so znanstveniki natancno napovedali,
koliko vode bo predrlo nasipe New Orleansa.
Obmocje spominskega prizorišca World Trade Centra
bi bilo pod vodo.
Se ne bi morali pripraviti tudi na druge grožnje poleg teroristov?
Morda bi nas moralo skrbeti tudi za druge probleme.
1,3 milijarde ljudi.
Rastoce gospodarstvo.
Vse vec energetskih potreb.
Ogromne zaloge premoga.
Pas premoga na severu Kitajske.
Notranja Mongolija.
Tu je provinca Shaanxi.
Tu je tudi najvecji rudnik premoga.
Je to dnevni kop premoga?
Da.
Vsakic, ko sem obiskal Kitajsko,
sem se ucil od njihovih znanstvenikov. Veliko vedo.
Povejte mi številko
novo zgrajenih elektrarn na premog.
Moram reci, da je številka gromozanska,
ker so tako dobickonosne.
To vprašanje je za Kitajsko enako kot za ZDA.
Oboji uporabljamo staro tehnologijo, ki je umazana in onesnažuje.
...število poplav in suš
ter mocnejših neurij narašca.
Globalno segrevanje je vkljuceno v vzorec.
Bi vi lahko podali par nasvetov za vse prisotne,
kaj lahko glede tega storimo zdaj.
Locevanje resnice od izmišljenega
in pravilnih povezav od nesporazumov
je del tega, kar se naucite tu.
Ko pa so opozorila natancna in temeljijo na trdni znanosti,
potem smo se mi kot ljudje katerekoli države
dolžni prepricati,
da so opozorila slišana in uslišana.
Oboji se s težavo odrekamo vzorcem,
na katere smo se zanašali v preteklosti.
Oboji se soocamo z nesprejemljivimi posledicami.
Price smo trcenju naše civilizacije in Zemlje,
ki ga povzrocajo trije dejavniki.
Prvi je poseljenost.
Ko se je rojevala moja, "baby boom" generacija po drugi svetovni vojni,
je število prebivalstva ravno preseglo dve milijardi.
Danes, ko sem star 58 let, šteje skoraj šest in pol milijard.
Ce bom jaz izpolnil demografska pricakovanja za svojo generacijo,
bo preseglo že devet milijard.
Ce 10.000 generacij doseže dve milijardi,
potem pa v casu življenja enega cloveka
naraste iz dveh na devet milijard,
se zdaj dogaja nekaj povsem drugacnega.
Na Zemljo prevec pritiskamo.
Vecina prebivalstva je v revnejših državah sveta.
To pritiska na potrebe po hrani,
Na potrebe po vodi
in na obcutljive naravne vire
in ta pritisk je med razlogi za opustošenje gozdov,
ne le tropskih, temvec tudi drugih.
To je politicno vprašanje.
To je meja med Haitijem in Dominikansko republiko.
Na vsaki strani drugacna usmeritev.
Onesnaženje ni le posledica secnje, ampak tudi požigov.
Skoraj 30% CO2, ki se letno sprosti v ozracje,
nastane s požigom gozdov.
To je fotografija z zamikom v obdobju 6 mesecev.
Luci v mestih so bele, goreci gozdovi pa rdeci.
Rumena obmocja so plini rafinerij, kot je ta v Sibiriji.
To nas pripelje do drugega dejavnika,
ki je spremenil naš odnos do Zemlje.
Znanstvena in tehnološka revolucija sta velik blagoslov.
Omogocila sta nam veliko ugodnosti
na podrocjih, kot sta medicina in komunikacije.
To pa prinaša tudi odgovornost, da pomislimo na posledice.
Tu je zanimiva formula.
Stara navade in stara tehnologija prinašata predvidljive posledice.
Stare navade, ki jih je težko spremeniti, ter nova tehnologija
lahko posledice dramaticno spremenita.
Vojskovanje s sulicami, loki, pušcicami,
s puškami in strojnicami je ena stvar.
Nato pa je prišla nova tehnologija.
O vojni moramo zaceti razmišljati drugace,
ker so nove tehnologije tako spremenile
posledice te stare navade,
da ne moremo nespametno vztrajati pri vzorcih preteklosti.
Na enak nacin smo vedno izkorišcali Zemljo za preživljanje.
Vecino svojega obstoja smo uporabljali dokaj preprosta orodja.
Plug, traktor.
Danes pa so celo lopate drugacne.
Nekoc so bile takšne, danes pa so precej vecje.
Vsako leto postanejo mocnejše.
Naša sposobnost vplivanja, v tem primeru na zemeljsko površino,
se je zelo spremenila.
Enako bi lahko rekli za namakanje, ki je krasno.
Ko pa preusmerjamo reke ne glede na posledice,
vcasih reke ne pritecejo do morja.
Sovjetska zveza je dve azijski reki uporabljala za namakanje bombaža.
Reki sta napajali Aralsko jezero,
ki je bilo nekoc cetrto najvecje jezero na svetu.
Ko sem šel tja, sem opazil nenavaden prizor
velikega ribiškega ladjevja, ki leži v pesku.
To je kanal, ki ga je skušala zgraditi ribiška industrija,
da bi dosegla vse bolj oddaljeno obalo.
Napake v našem ravnanju z naravo imajo lahko
danes vecje posledice,
ker so naše tehnologije pogosto vecje kot cloveštvo.
Ko jih vse združiš, iz nas naredijo naravno silo.
Tudi to je politicno vprašanje.
To je racunalniška karta sveta,
ki prikazuje deleže celin pri globalnem segrevanju.
ZDA onesnažujejo bolj kot cela Južna Amerika,
Afrika, Bližnji Vzhod in Azija skupaj.
Povprecje na prebivalca v Afriki, Indiji, na Kitajskem, Japonski, EU, Rusiji.
Tu pa so ZDA. Veliko nad ostalimi.
Ce gledamo število prebivalcev, je zgodba malce drugacna.
Kitajska ima vecjo vlogo, Evropa tudi.
ZDA pa so še vedno najvecji krivec.
Sami se moramo zamisliti, kako gledamo na to,
ker je nacin mišljenja tretji in zadnji dejavnik,
ki spreminja naš odnos do Zemlje.
Ce žaba skoci v lonec vrele vode,
takoj skoci ven, ker zacuti nevarnost.
Ce pa ista žaba
skoci v lonec mlacne vode, ki vre pocasi,
se ta žaba ne bo niti ganila.
Ostala bo tam, ceprav bo temperatura narašcala.
Ostala bo tam, dokler... Dokler ne bo rešena.
Pomembno je rešiti žabo.
A bistvo je to.
Naš kolektivni živcni sistem je podoben žabjemu.
Vcasih mora priti do nenadnega udarca, da se zavemo nevarnosti.
Ce se zdi postopno, ceprav se odvija hitro,
smo zmožni sedeti pri miru brez odziva.
Brez reakcije.
Ne pomnim, da bi kdaj v otroštvu
poletje preživel brez dela s tobakom.
Oboževal sem to. V tistem casu
se mi je zdelo delo s fanti na farmi zabavno.
Leta 1964 so v porocilu ministra za zdravje
predložili dokaz, ki je povezoval kajenje s pljucnim rakom.
Še naprej smo gojili tobak.
Nancy je bila skoraj deset let starejša in bila sva sama.
Bila je moja zašcitnica
in obenem moja prijateljica.
Kaditi je zacela v najstniških letih
in ni nikoli prenehala.
Umrla je za pljucnim rakom.
To je eden od nacinov, na katerega si ne želiš umreti.
Že sama misel na to, da smo bili del gospodarstva,
ki je proizvajal cigarete,
ki je proizvajal raka,
je bila...
Bila je boleca v vec pogledih.
Moj oce je vse življenje gojil tobak. Prenehal je.
Katerakoli razlaga,
ki se je prej zdela smiselna, ni vec delovala.
Prenehal je.
Clovek po naravi potrebuje cas, da poveže pike. To vem.
Vem pa tudi, da lahko napoci sodni dan,
ko si clovek želi, da bi pike povezal hitreje.
Begajo nas tri napacne predstave.
Prva: So med znanstveniki res nesoglasja o resnicnosti problema?
Pravzaprav, niti ne.
Opravili so obsežno študijo vsakega znanstvenega clanka
v znanstveni reviji o globalnem segrevanju v zadnjih 10 letih.
Pregledali so 10%, 928 clankov.
Veste, koliko se jih ni strinjalo z znanstvenim soglasjem,
da povzrocamo globalno segrevanje in da je to resen problem?
Od 928-ih nobeden.
Napacno predstavo o nesoglasjih v znanosti
je namenoma ustvarila majhna skupina ljudi.
Eden od njihovih zapisnikov je pricurljal v javnost.
Mediji so porocali tole:
Njihov cilj je predstaviti globalno segrevanje
kot teorijo in ne kot dejstvo.
To smo že videli.
NAJVEC ZDRAVNIKOV KADI CAMEL
Minister za zdravje opozarja.
Eden njihovih zapisnikov izpred 40 let pravi tole:
Dvom je naš izdelek,
ker na najboljši nacin ustvari razdor v oceh javnosti.
Pa jim je uspelo?
Spomnite se, da je bilo 928 revidiranih clankov.
Nihce ni nasprotoval soglasju.
Opravljena je bila še ena študija vseh clankov v tabloidih.
Pregledali so jih 636 iz zadnjih 14 let.
V vec kot polovici piše:
Nismo prepricani. Morda je, morda ni problem.
Nic cudnega, da so ljudje zmedeni.
BUSHEV POMOCNIK SPREMINJAL POROCILA O PODNEBJU
Zdravo.
Kaj si izvedel?
Dela za koga?
Vodja štaba?
To je urad Bele hiše za okolje.
Ameriški naftni inštitut. Lahko recemo, da je to naftni in plinski lobi.
Je to pošteno?
Popolnoma pošteno.
Poizvej še malo, kdo so bile njegove stranke.
Branil je zadevo z Exxon Valdezom.
Zelo. Hvala.
Znanstveniki imajo neodvisno dolžnost,
da spoštujejo in predstavijo resnico tako, kot jo vidijo.
Zakaj odkrito spodbijate samega sebe
pri pricevanju o tem znanstvenem vprašanju?
Zadnjega odstavka v tem delu nisem napisal jaz.
To je bilo dodano mojemu pricevanju.
ce vas prisilijo, da spremenite znanstvene sklepe,
je to znanstvena prevara.
V Sovjetski zvezi je ukazovanje znanstvenikom,
naj spremenijo svoje raziskave, da bi se prilagajala ideologiji...
Videl sem znanstvenike,
ki so bili preganjani,
zasmehovani,
prikrajšani za službo, prihodek
samo zato, ker so jih odkrita dejstva
pripeljala do neprijetne resnice,
ki so jo hoteli razkriti.
Delal je za Ameriški naftni inštitut.
In januarja 2001
ga je predsednik postavil za vodjo okoljske politike.
Od Agencije za varstvo okolja je prejel okrožnico,
ki je opozarjala na globalno segrevanje,
in jo spremenil, ceprav nima nobene znanstvene izobrazbe.
Odlocil se je, da bo preglasil znanstvenike.
Rekel sem: "Rad bi videl, kakšna je njegova pisava."
To je okrožnica z Agencije. To so njegovi zaznamki.
Pravi: "Ne, ne morete reci tega. To je špekulacija."
To je spravilo Belo hišo v zadrego,
zato je ta možakar par dni zatem odstopil.
Dan po odstopu se je zaposlil pri Exxon Mobileu.
Pred vec kot 100 leti je Upton Sinclair napisal to:
Težko je pripraviti cloveka, da nekaj razume,
ce je njegova placa odvisna od nerazumevanja tega.
Druga napacna predstava.
Moramo izbirati med gospodarstvom in okoljem?
Ta je težka.
Veliko ljudi pravi, da moramo.
Skušal sem prepricati prejšnjo vlado,
prvo Bushevo vlado, naj se udeleži konference o Zemlji.
Organizirali so veliko zasedanje v Beli hiši,
da bi povedali, da držijo vse niti v rokah.
Eden od teh grafikonov je pritegnil mojo pozornost.
O njem bi rad nekaj povedal.
To izbiro moramo sprejeti, sodec po tej skupini.
Tu imamo tehtnico, ki tehta dve razlicni stvari.
Na eni strani imamo zlate palice.
Ne izgledajo lepo?
Z veseljem bi jih imel.
Na drugi strani tehtnice je celoten planet.
Menim, da je to napacna izbira iz dveh razlogov.
Prvi: Ce nimamo planeta...
Drugi razlog: Ce se odlocimo pravilno,
bomo ustvarili veliko bogastva in delovnih mest.
Ker nas pravilna odlocitev popelje naprej.
To predavanje sem verjetno imel že tisockrat.
Vsaj tisockrat.
Od Nashvilla do Knoxvilla, do Aspna do Sundancea.
Los Angeles in San Francisco. Portland, Minneapolis.
Boston, New Haven, London, Bruselj, Stockholm, Helsinki,
Dunaj, München, Italija, Španija,
Kitajska, Južna Koreja, Japonska.
Hvala.
Najvec casa pri tem predavanju sem porabil
za odkrivanje vseh stvari v glavah ljudi,
ki jim predstavljajo oviro pri razumevanju problema.
Kadar se mi zazdi, da sem odkril oviro,
jo poskušam odstraniti, odkotaliti. Umakniti.
Uniciti, razstreliti.
Postavil sem si cilj.
"Problem predstavi zelo jasno."
Edini nacin, ki ga poznam,
je od mesta do mesta,
od cloveka do cloveka,
od družine do družine.
Adijo. Še enkrat hvala.
Verjamem, da bo kmalu
spremenjenih dovolj mišljenj,
da bomo preckali prag.
Naj vam pokažem,
kako se narobe tehta gospodarstvo in okolje.
Del tega vprašanja vkljucuje avtomobile.
Japonska ima standarde porabe goriva tu zgoraj.
Evropa želi prehiteti Japonsko.
Naši zavezniki v Avstraliji in Kanadi nas pušcajo zadaj.
Tu pa so ZDA.
Za to obstaja razlog.
Pravijo, da ne moremo prevec šcititi okolja,
ker bi s tem ogrozili gospodarstvo in avtomobilske proizvajalce.
Ker bi proizvajalci s Kitajske lahko zavzeli naš trg.
Tu so trenutni kitajski standardi porabe.
Veliko nad našimi.
Na Kitajskem ne moremo prodajati naših avtomobilov,
ker ne dosegamo njihovih okoljskih standardov.
Kalifornija je prevzela pobudo,
da bi prodajali avtomobile z manjšo porabo goriva.
Avtomobilske družbe so tožile Kalifornijo,
da bi preprecile ta zakon, ker naj bi cez 11 let
to pomenilo, da bi morala Kalifornija prodajati avtomobile,
ki bodo cez 11 let tako ekonomicni, kot so kitajski danes.
Seveda je za lastnike to ukrep, s katerim se strinjajo.
Pa to pripomore k uspehu naših podjetij?
Ce pogledate, komu gre najbolje v svetu,
so to podjetja, ki proizvajajo varcnejše avtomobile.
Naše družbe so v resnih težavah.
Še zadnja napacna predstava.
Ce sprejmemo, da je ta problem resnicen,
je morda prevelik, da bi karkoli storili.
Veliko ljudi gre od zanikanja naravnost k obupu,
ne da bi se ustavili pri vmesnem koraku
in v resnici kaj storili glede tega problema.
S tem bi rad zakljucil. Z dejstvom, ki ga že poznamo.
Vse, kar moramo vedeti, da se soocimo s problemom.
Narediti moramo veliko stvari, ne samo ene.
Ce uporabljamo varcnejše elektricne naprave,
lahko prihranimo toliko onesnaževanja pri globalnem segrevanju,
ki bi drugace šlo v ozracje.
Ce uporabljamo druge varcne naprave, toliko.
Ce imamo bolj varcne avtomobile, toliko.
Vse to se zacne seštevati. Ostale prevozne zmožnosti,
obnovljiva tehnologija.
Zajetje in skladišcenje ogljika, odlicna rešitev, ki še ni znana.
Vse se sešteje
in kaj kmalu lahko pridemo pod emisije iz leta 1970.
Imamo vse, kar potrebujemo,
razen morda politicne volje.
Toda veste, kaj? V Ameriki je politicna volja obnovljiv vir.
Sposobni smo tega.
Vsak od nas je vzrok za globalno segrevanje,
a vsak izmed nas se lahko odloci, da to spremeni.
Z nakupom stvari, elektriko, ki jo porabimo, avtomobili, ki jih vozimo,
lahko svoje posamezne emisije CO2 spravimo na niclo.
Rešitve so v naših rokah.
Imeti moramo le odlocnost, da jih uresnicimo.
Bomo ostali zadaj, ko preostali svet napreduje?
Vse te države so sprejele Kjotski sporazum.
Le dve napredni državi na svetu ga nista
in ena od teh so ZDA. Druga je Avstralija.
Na sreco številne zvezne države prevzemajo pobudo.
Devet severovzhodnih držav se je združilo
pri zmanjšanju CO2.
Kalifornija in Oregon prevzemata pobudo.
Pennsylvania je vodilna v soncni in vetrni energiji.
Tudi mesta pristopajo zraven.
Eno za drugim videvamo
vsa ta mesta, ki napovedujejo boj globalnemu segrevanju.
Kaj pa preostali?
Na koncu to vprašanje pripelje do tega.
Smo mi, kot Americani,
sposobni doseci velicastne stvari, ceprav so težke?
Smo zmožni
dvigniti se nadse in nad zgodovino?
Zgodovina kaže, da imamo to sposobnost.
Oblikovali smo narod, borili smo se v revoluciji
in prinesli nekaj novega na to Zemljo,
svoboden narod, ki zagotavlja svobodo posameznika.
Amerika je napravila moralno odlocitev. Da je suženjstvo napaka,
da ne more biti polovica svobodna in polovica ne.
Mi, kot Americani, smo se odlocili,
da naj imajo ženske volilno pravico.
Premagali smo totalitarizem in zmagali v vojni
na Pacifiku in na Atlantiku hkrati.
Ukinili smo segregacijo v šolah.
Ozdravili smo strašne bolezni, kot je otroška paraliza.
Pristali smo na Luni.
Pravi primer, cesa smo zmožni, ko damo vse od sebe.
Sodelovali smo v popolnoma dvostrankarskem sistemu,
da bi naredili konec komunizmu.
Celo rešili smo že globalno okoljsko krizo,
luknjo v stratosferski ozonski plasti.
To naj bi bil nerešljiv problem,
ker je to globalen okoljski izziv,
ki zahteva sodelovanje vseh narodov sveta.
Pa smo to vseeno naredili.
ZDA so bile vodilne v unicevanju kemikalij,
ki so povzrocale problem.
Zdaj moramo uporabiti politicne postopke v demokraciji
in nato stopiti skupaj k rešitvi problemov.
A na ta problem moramo gledati z drugacnega vidika.
Drugacen je od kateregakoli prejšnjega problema.
Se spomnite tistega filma o vrtenju Zemlje v vesolju?
Eno od tistih vesoljskih plovil je nadaljevalo pot v vesolje.
Ko je bilo že 7 milijard km dalec,
je Carl Sagan rekel: "Naredimo še en posnetek Zemlje."
Vidite to bledo modro piko?
To smo mi.
Vse, kar se je kdajkoli zgodilo v cloveški zgodovini,
se je zgodilo na tej pikici.
Vsa zmagoslavja in vse tragedije.
Vse vojne in vse lakote.
Vsi vecji napredki.
To je naš edini dom.
In vse to je postavljeno na kocko.
Naša sposobnost živeti
na planetu Zemlji,
imeti prihodnost kot civilizacija.
Verjamem, da je to vprašanje morale.
Vaš cas je, da se spopadete s tem vprašanjem.
Naš cas je, da se zopet dvignemo, da si zagotovimo prihodnost.
Kar pocnem, ni nic nenavadnega.
Nenavadno je le, da sem imel možnost,
da sem to uvidel že v mladosti.
Dame in gospodje, g. Al Gore.
Skoraj tako je, kot bi se odprlo okno,
skozi katerega je prihodnost jasno vidna.
Vidiš to? Vidiš?
V tej prihodnosti boš živel ti.
Bodoce generacije
se bodo morda lahko vprašale:
"Le kaj so mislili naši starši?"
"Zakaj se niso prebudili, ko so imeli priložnost?"
To vprašanje nam mora biti zastavljeno zdaj.
Ste pripravljeni na spremembo življenja?
Podnebno krizo lahko rešimo.
Za zacetek obišcite: www.climatecrisis.net
Zmanjšate lahko emisije ogljika.
Pravzaprav jih lahko iznicite.
Kupujte varcnejše elektricne naprave: žarnice.
Zamenjajte termostat z urnim in zmanjšajte porabo energije.
Izolirajte svoj dom, kupite energijski števec.
Reciklirajte.
Ce lahko, kupite avto na hibridni pogon.
Kadar lahko, uporabite noge ali kolo.
Kjer lahko, se vozite z vlakom ali javnim prevozom.
Povejte staršem, naj ne unicijo sveta, v katerem boste živeli vi.
Ce imate otroka, mu pomagajte rešiti svet, v katerem bo živel.
Uporabljajte obnovljive vire energije.
Poklicite energetsko podjetje in vprašajte, ce ponuja zeleno energijo.
Ce ne, vprašajte, zakaj.
Volite tiste, ki želijo rešiti krizo. Pišite vladi.
Ce ne bodo prisluhnili, kandidirajte.
Posadite drevesa, veliko dreves.
Povzdignite glas v svoji skupnosti.
Klicite na radio in pišite na casopis.
Vztrajajte, da država zamrzne emisije CO2.
Pridružite se mednarodnemu boju proti globalnemu segrevanju.
Zmanjšajte svojo odvisnost od tuje nafte.
Pomagajte kmetom gojiti alkoholna goriva.
Dvignite standarde porabe goriva. Zahtevajte manjše emisije avtomobilov.
Ce verjamete v molitev,
molite, da bodo ljudje našli moc za spremembe.
Z besedami starega afriškega pregovora:
Ko moliš, premikaj noge.
Spodbudite vse znance, naj si ogledajo ta film.
Cim bolj se pozanimajte o podnebni krizi.
Nato preidite od znanja k dejanjem.
Prevod: mkrinjar Poprava: krjavl