INSPIRERET AF HISTORISKE BEGIVENHEDER
Der findes øjeblikke, hvor man prøver at forstå sit liv.
Man overvejer, om man har brugt tiden, Gud har givet os på Jorden, godt.
Man søger en at sammenligne sig med. En, som virkelig har levet livet.
Og til tider overraskes man over personen, man tænker på.
Det var hende, jeg tænkte på.
Det er tosset. Af alle de mænd og kvinder, jeg har mødt i mit liv,
er hun den, jeg ikke kan glemme.
Og det giver ikke mening, for hun er da fjenden, ikke?
Men jeg kan ikke få det billede ud af hovedet.
Hvorfor smilede hun? Vidste hun, hvad er ville ske?
Havde hun regnet det ud, jeg har prøvet at forstå hele livet?
Endelig, efter en 30 år lang krig, har Egypten og Israel sluttet fred.
-Egyptens præsident tog det modige... -Din skabede køter.
Vi har kæmpet mod Israel i årevis for at hjælpe vores palæstinensiske brødre,
men denne fred løser intet.
-Sadat er en forræder, og jeg er fej. -Hassanin... Går alt godt?
Du har været deprimeret i en uge.
-Maden er klar, skat. -Er der ingen årsag til krigen...
...og hvis freden kan opnås så let,
så har jeg ført mine læsere bag lyset ved at sige, at krigen var berettiget.
De kæmpede og døde.
Hvis skyld er det, hvis de døde forgæves?
Hvis? Min! Jeg burde skrige, at vores præsident er en forræder.
Hvis jeg havde modet og ikke var bange for at gøre noget så ekstremt...
Du skrev, hvad du troede på om vores konge og om vores land.
Du er Egyptens bedste journalist. Et egetræ knuses af stormen.
Bambussen bøjer sig derimod, men retter sig op senere. Lad os spise.
En bøjet bambus... Er det, hvad jeg er blevet? Hvor ynkeligt.
Jeg tænker atter på hende og det, hun turde gøre.
Hvad siger det om mig? Hvad skal jeg gøre?
Jeg tænker tilbage på, da jeg var 24 år.
Da jeg ikke frygtede noget. Nytårsaften 1947.
GODT NYTÅR 1948
Hvilken galskab. Kom. Han er i forevisningslokalet.
Han bad mig hente dig.
Hvad går jobbet ud på? Hvorfor alt hemmelighedskræmmeriet?
Det får du tidsnok at vide. Du elsker vel film?
-Ja, men hvorfor alle hemmelighederne? -Producenten fortæller alt.
EGYPTENS UGEREVY
Årets royale velgørenhedsbanket blev afholdt i Cairo i denne uge.
Kong Faruk, elsket af sit folk, gik bag kulisserne
for at takke danserne, som underholdt gæsterne.
Sluk fremviseren. Hvad tænkte du på der? Hvad?
Kongen omgivet af disse unge damer? Skal dronningen da se det?
Vores konge går kun op i velgørenhed, ikke kvinderne. Eller hvad? Så svar dog.
-Jeg beklager, sir. -Beklager? Skal de lukke os?
-Bruger du nogensinde knolden? -Undskyld mig.
Du ville straks møde min ven. Du sagde, at det hastede.
-Ham, der skriver for avisen? -Ja, men film er hans lidenskab.
Er din ven modig? Hvad hedder du?
Hassanin.
Dit id-kort.
Zionisterne opfører sig som rovdyr og fortjener gengældelse.
Jeg har studeret den jødiske sjæl og ved, at de har grænseløse ambitioner.
De tror, det er deres forfædres land.
De kommer til Palæstina alle steder fra. Fra Europa, Sydamerika og Asien.
De er som en sværm græshopper. Hvorfor skal de overtage land
fra araberne, som har boet der i århundreder?
Udlændinge, som koloniserer vores hellige land og jager vores brødre væk.
Kig på den fredelige by Hamama, på vejen fra Gaza til Jaffa og Tel Aviv.
De svin byggede bosættelsen Nitzanim.
Det var der, i Nitzanim,
at kvinden med det gådefulde smil boede, fik jeg senere at vide.
Jeg havde aldrig hørt om stedet.
Den aften blev jeg fascineret af lidenskaben
og den ideologiske gnist hos de unge frivillige, jeg sluttede mig til...
...for at kunde sende nyhedsfilm fra slagmarken,
som skulle vises inden biograffilmene.
I begyndelsen var det skræmmende at tage til en krigszone,
men det var en mulighed for at filme, min største lidenskab.
Som Tolstoj skrev, så er kærligheden og frygten uadskillelige.
Hold fast i ham, hvis han løber, før lastbilen standser. Det er farligt.
Hør her! Jeg forventer, at I opfører jer som soldater og ikke bøller.
Danny, lad os løbe om kap! Lad os se, hvem der først får gaver.
Det er svært at sige, hvem der er mest barnlig.
Et barn skal være barnligt. En barnlig mor er farlig.
Far!
Hvem har savnet far mest?
Hvem af jer damer vil tilbage til fængslet?
Hvem kalder han damer?
Elyakim! Fandt du bogen om Holsteinkøer?
Det gjorde jeg.
Hav altid jeres rifler på jer. Vi skal beskytte disse mennesker.
Romek!
Hvorfor har de sendt værdiløse soldater direkte fra fængslet?
-Burde vi klage? -Det er bedre end ingen soldater.
Naomi, hent madrasser til soldaterne.
Hør efter, hvis I vil sove i nat!
-Tag en sæk, fyld den med hø... -Tak.
...og lav jeres madras.
Luk den ordentligt, så den ikke går op midt om natten.
For så får I alt muligt
under jeres nattøj...
Jeg ville gerne have mit grej under hendes nattøj.
Har du været sammen med en rødhåret, Jamus? De er selvlysende dernede.
-Rødhårede eller ildfluer? -Undskyld mig.
Jeg har spillet violin, så jeg har perfekt hørelse, ligesom en hund.
-Og hun bjæffer som en hund. -Så er det nok!
Havet er 1 km bort.
Vil du svømme om vinteren? Er du gal?
Ikke svømme. Fra kysten er der 50 km til Tel Aviv.
-Vi sad i spjældet for desertering. -Var det ikke det værd?
Mira, må hærføreren tale med bataljonen?
Hvorfor fik I ingen radio?
-De kunne ikke undvære en. -Jeg vil tale med bataljonschefen.
-Jeg skal fikse en traktorkarburator. -Gør det.
Hvorfor står du? Sid ned.
Jernport, Spurv her. Hører I mig?
-Din søn er sød. -En stor dreng. Selvstændig.
-Kan du lide hende? -Hvad?
-Marlene Dietrich, skuespilleren. -Jeg går ikke så meget i biffen.
-Har du en pladespiller her? -I spisesalen.
Det gør ondt. Hjælp mig. Forbandede arabere.
Forbandede arabere!
Rør jer ikke! Vi trækker deres ild mod os.
Ild!
Angrib!
-Det er overstået her! -Også her!
Habani, sig, at de kan evakuere den sårede.
Infirmeriet er på anden sal.
Skal vi binde svinet til et træ? For at skræmme andre mordere.
Han er ingen morder. Han er kun et barn.
Nogle af mændene kan anvende våben, men der er for få af os.
Dette er kun begyndelsen. Nu er det arabiske bønder, men det kan blive værre.
Jeg vil bringe mad til vagterne. Kan du fylde madkasserne?
Jeg gør det.
-De kan vel sende flere våben? -Der er ikke nok af dem.
Otte malkekøer giver 160 liter om dagen. 30 til os, og vi sælger 130.
Vi ville behøve 380 liter for at tjene på det.
Det er ikke godt at have børn et sted, hvor folk skyder og såres.
Et sted uden børn er livløst.
Lægen.
-Han klarer den. -Gudskelov.
I er faktisk overraskede over, at han ikke døde.
Selv en blind høne finder også et korn til tider.
Bravo, doktor. Godt klaret!
I morges da jeg vågnede
O bella ciao, bella ciao bella ciao, ciao, ciao
I morges da jeg vågnede opdagede jeg fjenden
Ziggy! Spil, som du gjorde i Berlin. Spil med dem.
-Jeg vil ikke trænge mig på. -Du savner ellers at spille klaver.
Spil med. Men spil moderne.
Ziggy, mere moderne. Gør det mere moderne.
Dekadent musik her? Det her er ingen natklub!
Undskyld os. Musik er musik. Vi er ikke puritanere. Intet er forbudt her.
-Jeg siger bare, det ikke er vores stil. -Det argument er fortærsket.
-Men det er stadig vigtigt. -Må jeg, señorita?
Skal vi? Jeg er en sand gentleman. Det lover jeg.
-Kilometer, lad mig tage en svingom. -Lad mig danse lidt.
-Hvorfor kalder de dig Kilometer? -Han vejer et kilo og er en meter høj.
Kilometer.
-Danser du ikke, Ben Gigi? -Sergent Ben Gigi.
Vi er fra samme kvarter, men her kalder du mig sergent,
sergent Ben Gigi eller sir. Men ikke Ben Gigi. Er det forstået?
-Vil du danse? -Er det en spøg? Jeg danser ikke med dyr.
-Dyr? -Dyr. Du hedder da Jamus, ikke?
-Og? -Betyder det ikke "okse" på arabisk?
Så er du jo et dyr, ikke?
-Så er det tid. -Til hvad?
At gå til køjs.
-Bed Hadassa om en dans. -Nej, hun danser med soldaten.
-Og hvad så? -Du er en ballademager, Mira.
I lytter til radio Alexandria, 82 MHz.
Cigaret?
-Tak, hr. Hassanin. -Bare kald mig Hassanin.
Youssef, har du set dokumentarserien "Why We Fight" af Frank Capra?
Jeg arbejder dagen lang. Jeg må slide for at tjene mine penge.
Vi burde blive inspireret af Capra.
Rørende historier om almindelige mennesker i en moralsk og retfærdig krig.
Vi filmer nyhedsfilm,
men der er ingen grund til, at det ikke kan være kunst
og virkelig sige noget om menneskeheden.
Er du enig?
Store drømme...
Vi kørte kun om natten, så ingen ville se os.
Planen var at dele os op, og hver styrke skulle angribe en bosættelse.
Godmorgen.
Du må undskylde, at jeg vækker dig.
Men jeg skal til byen og er tilbage i morgen.
-Hvis du vil have noget derfra... -Hav en god tur.
-Mira? Mira. -Elyakim, altså...
Jeg vil bare have, at du holder mig tæt ind til dig, som du gjorde, før vi...
Elyakim, du ved godt, at vi ikke længere...
Vil du have, at jeg spiller komedie? Ikke er ærlig?
Jeg beklager. Jeg ville sige det, hvis jeg følte noget andet.
-Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre. -Samme her.
Du bad mig om ikke at gøre noget drastisk og opføre mig, som om alt går fint.
Men hvad... Hvad er problemet? Hvad?
Jeg klandrer dig ikke.
-Hvad har ændret sig? Og hvorfor? -Det ved jeg ikke.
Jeg beklager. Du ved, du betyder meget for mig.
Angriberens størrelse betyder intet.
Ikke mere pjat, Habani.
Forstået? Skal jeg vise det igen? Det er let. Jeg prøver ikke at slå dig.
-Godt, prøv at slå mig. -Rigtigt?
Brug modstanderens impuls for at få ham ned.
Igen. Langsommere denne gang.
-Har du et godt øje til nogen? -Næppe.
-Du tænker for meget. -Det er let for dig at sige.
-Hvorfor? -Du er Mira.
-Hvad mener du? -Hold nu op.
Vent, Romek! Find sammen to og to og øv.
Sådan gør vi det... Jamus, det er ikke et bordel!
-Som leder giver du vel ordrer her? -Det her er ikke hæren.
-Vi holder møder og beslutter ting. -Hvem tager sig af sikkerheden?
-Hvad er det, du vil, "general"? -Den der kvinde, Mira...
Jeg forstår, radioen tilhører kibbutzen, men vi behøver den på operationer.
-Hvilke operationer? -Den arabiske landsby derovre.
Så du vil altså have radioen, men ikke pigen.
-Held og lykke. -Jeg forstår ikke.
-Det kommer du til. -Mira er noget særligt. Anderledes.
Hvordan? Det forstår jeg ikke.
-Det sjaskregner. -Her var ingen, så jeg ventede.
Elyakim er bortrejst, og Danny sover med de andre børn.
-Sover han aldrig her? Din mand? -Sådan fungerer kibbutzen. Vil du ind?
-Jeg vil ikke trænge mig på. -Det gør du ikke.
-Vil du have kaffe? -Nej.
Jeg... Jeg planlægger en patrulje for at kortlægge nabolandsbyen.
-Aha. -De virker fredelige.
-Men det er bedst at have radioen med. -Jeg synes om forudseende folk.
Men... Jeg behøver din radio, hvis nu noget går galt.
-Med glæde. -Åh. Strålende.
-Giv mig den... -Jeg følger med glæde med.
-Mira. -Begynd ikke...
-Tving mig ikke til at konfiskere den. -Det kan du ikke.
Den tilhører kibbutzen. Beklager, men du må holde mig ud.
Så hvorfor skændes?
Vi nåede Hamama om natten.
Vores chef, løjtnant Khlef, begyndte straks at planlægge angrebet.
Han var den eneste professionelle militærmand blandt de frivillige.
En spændende person. Han var både en uddannet mand og en fanatiker.
Folk i byen var glade for, at vi kom.
Takket være os skulle de måske tilbage til jorden, de engang havde dyrket.
Jeg troede, jeg skulle filme fantastiske menneskelige dramaer her.
Hug med bajonetten og vrid.
Hvem har prøvet at slagte et lam? Det er det samme, men uden uld.
Salman, det er din tur.
Vil du kilde eller stikke ham?
Er I så uvidende, skal jeg måske finde nogle hunde, I kan øve jer på.
Det var bare en spøg. Hvis tur er det?
-Har du set, hvor fotogen han er? -Vi vil vende modgangen til sejr.
-Godt. Gør det en gang til. -Hvad mener du?
-Er du sikker? -Ja.
-Er du det? -Ja.
Okay.
Vores overordnede historie var befrielsen af palæstinensisk jord.
Men alle store historier består af mange små.
Og allerede den første uge så vi begyndelsen
på en ganske filmisk kærlighedshistorie.
Motorvejen er bosættelsens livline.
Ikke langt derfra, ved Isdud-broen, er der en militærlejr.
Derfra sendes forsyninger til Nitzanim.
Det, som dyrkes der, sendes til Tel Aviv for at sælges.
Og vi... Guds sendebud...
...vil gøre livet surt for dem.
Midt på dagen står vi ude i solen med tallerkenerne klar
En dag vil vi sige til kokken at han kan kysse os i...
Knæet... Yula, Yula, Yulala
Rødhårede Naomi knokler og er aldrig syg
Men vi kan alle se at hun trænger til en kæmpe p...
-Pindeis. -Pindeis.
Naomi, Naomi, Naomi-nom
Er det okay? Den stinker lige så meget som bleerne.
Når det bliver varmt tager hun sin sweater af...
Hvorfor klager I ikke til deres chef? Han vil skælde dem ud.
Det er unødvendigt. De er knægte. Ignorér dem.
Stakler. Efter toilettjeneste kunne jeg ikke få stanken ud af håret i en uge.
-Til slut tog jeg et bad. -Hvilken god idé.
Skal vi tage til stranden efter arbejdet? Selv om det er vinter.
Hvorfor sender de os ikke flere miner? Dette er ikke nok.
Vi skal til stranden i eftermiddag, så hvis du behøver radioen, er det okay.
Jeg tager den tilbage, når vi er tilbage. Har du en, der kan bruge den?
Ja.
Fortæl ham, at den er følsom. Den skal håndteres varsomt.
Jeg...
Jeg skal tjekke gravearbejdet. Hvor dybt...
-Hvilket gravearbejde? -Hul i det.
-Var der ellers noget? -Bekræft, at jeg får radioen tilbage.
-Du er besværlig. -Du er besværlig, og det er jeg også.
Nå?
Tager I ofte til stranden? Selv i disse tider?
Ja. Hvorfor?
Jeg sender nogle soldater med, for en sikkerheds skyld.
Hvad synes du? Skal vi lære vores børn spansk, hvis vi får nogle?
Det er vigtigt, at de lærer vores kultur.
Det er vigtigt, vi kan tale med dem, uden vores mænd forstår os.
-Hvis der er bøvl med ægtemanden... -Nej, vi skal have vidunderlige mænd.
Svømme om vinteren? Er det ikke koldt?
-Kulde stimulerer blodcirkulationen. -Sikke flotte ord. Blod hvad?
Undskyld. Blodomløbet.
Se den fristerinde...
-Er der noget galt? -Gud hjælpe os...
-Vil I ikke svømme? -Vi har ikke badedragter.
Hvem behøver det? Har du strømper? Tag en sok over din kæp
og bind en elastik rundt om. Så er du klar.
-Det er din spøg. -Nej. Det må I selv om.
-Vandet er skønt. -Mira er en stor kriger, men hovedet...
Hvorfor? Hun er sjov.
En mands kæp i dit ansigt? Er det sjovt? Det er ækelt.
-Spring i! -Jeg kommer!
Det er ikke så koldt.
Hvad siger du? Nå, Habani?
-Ikke på vilkår. -Jeg er ligeglad.
-Hvad er problemet? Lille pik? -Lille hjerne?
Vær ikke genert. Tag en mindre sok med næste gang. En fireårigs.
-Og efterlade våbnet uden opsyn? -Er du en eksemplarisk soldat nu?
-Slet ikke, men... -Med andre ord: En lille pik.
-Casanova, nu har du chancen. -Hop nu i. Det er ikke så koldt.
-I er idioter, begge to. -Nu hopper vi i.
-Lille hjerne. -Lille pik!
-Kom. Kom nu. -Stop!
Dav, højagtede damer.
-Er vandet for koldt? -Synes du, det er koldt?
Din møgkælling!
Stop! Hvad gør du, Mira?
Hjælp mig, Ada. Vi drukner ham sammen.
Jeg troede, du havde bedre smag.
Hvad har smag med det at gøre? Vi leger bare.
En civiliseret mand flirter ikke sådan med en pige.
Har du det sjovt?
Ja. Det er første gang, jeg har det sjovt, siden jeg blev hvervet.
Det er det rene paradis.
Paradis.
Det havde været paradis, hvis vi ikke risikerede at dø her.
Hvad var det digteren sagde? "Den, der frygter døden, frygter livet."
Caféromantik.
Duk jer! Jeg fatter jer ikke. Virkeligheden er ikke et filmstudie.
Fyr!
Gutter! Ud af vandet nu! Skynd dig, Jamus!
-Hvor kommer det fra, Elyakim? -Skynd dig, Kilometer!
Jeg går ind. Dæk mig!
Ryk forsigtigt ind.
Jamil, hold ham der.
-Hvis det er en fælde? -Jeg ved, hvad jeg skal gøre.
Hvad filmer du? Filmer du dem, mens de plyndrer? Er de tyve?
-Nej, de er helte. -Naturligvis, men...
Frihedskæmpere skal også spise. Det er naturligt at stjæle mad.
Vi har ikke tid til at diskutere. Skynd dig, Salman.
Vi må skynde os. Kom så!
Ben Gigi, til højre. Kilometer, til venstre.
Mosko.
Lad være.
Hvordan skal vi arbejde, når de kan skyde os, når de vil?
-Hvem skal stoppe dem? 12 soldater? -Det er en dårlig spøg.
Vi er idealister, ikke? Men vi må beskytte os!
-Vi har børn her. -Kammerater... I er alle vigtige for os.
-Vi har anbragt miner... -Lad mig sige det!
Jeg vil sige det,
som alle tænker, men jeg vil sige det højt og tydeligt!
Det er åbenlyst, at brigadechef Avidan og Kovner...
Lad os sige det, som det er. Det er politruken, der bestemmer.
Hvad er en politruk?
En politisk kommissær i den russiske hær.
Han har større magt end den øverstbefalende.
En person, som har direkte kontakt med regeringen og ved, hvad de ønsker.
-De er ligeglade med os! -Jeg tror ikke, dette er politisk.
Tro, hvad du vil, men det er ikke dine børn. Det er vores.
-Brug ikke det tonefald, Ada. -Jeg taler, som det passer mig, Yerach.
Det handler om børnenes liv, ikke køerne.
-Godaften. -Sikkert.
-Er alt okay? -De er i spisesalen. Der er feststemning.
-Hvad sker der med køerne nu? -Hvad mener du?
Nogen må overtage stakkels Moskos plads. Du er alene, og med en ny kalv.
Måske kan en kvinde hjælpe dig. Især hvis hun er vant til børn.
Hold så op, Mira. En mand er lige blevet dræbt.
Så han kan ikke hjælpe dig med at malke køerne i morgen. Du behøver en.
-Det er Kovner. -Godaften.
Vi bad om flere våben. Fik vi nogen? Vi fik bare fingeren.
Hvad bad om soldater. Hvad fik vi?
En rakkerpak-deling! Tabere, desertører og tyve.
-Fornærm mig, ikke mine soldater. -Bagholdene er blot begyndelsen.
Først var det kun bønder. Nu er det trænede, væbnede frivillige.
Hvad vil I gøre ved det?
For det første: I morgen, i overmorgen eller måske om en uge,
hvis månen og vejret tillader det, så kommer gengældelsen.
Så vi dræber dem, og de dræber os? Hvordan løser det problemet?
Er hævn løsningen? Vi må løse det. Landet var engang deres...
Alt land i verden var en gang andres,
men det tilhører også jer, og den diskussion er uendelig.
Vi betalte jordbesidderen gode penge for området.
Det er ham, forpagterne bør være vrede på. Ikke jer.
Da vi krøb ud af krematorierne... Nogle af jer ved præcis, hvad jeg taler om.
Da indså vi med al respekt for kulturen og civilisationen,
at mennesker også er dyr.
Og dyr forstår sig på "øje for øje".
Elyakim, følg med os til Be'er Tuvia med din lastbil.
Så henter vi det, vi mistede af dagens leverance.
Men denne gang og fremover bliver du eskorteret af en panservogn.
Så nu er det løst.
Gør jer det klart, at hvis vi overgiver os, så vil vi ende der,
hvor seks millioner jøder blev udryddet.
-Er du okay? -Ja.
Føl ikke skam. Det var nok frygteligt at se en død ven på nært hold.
Mira, jeg er hverken bange eller skammer mig. Det går fint.
-Godaften, Ada. -Godaften.
Se ham kramme sin bamse.
Væk ham ikke.
-Jeg ville høre ham. -Han har verdens sødeste stemme.
Til tider taler han med sin bamse. Det er sødt.
-Sødt? -Ja.
Det ord bruger jeg ikke ofte.
Sikke et skønt barn.
Undskyld. Jeg glemte min bog, men det haster ikke. Jeg lader jer være i fred.
Det er i orden. De venter på mig.
Sig til Danny, at jeg kyssede ham, og at han vil få mange gaver.
Og at jeg er tilbage om nogle dage. Farvel.
Vent, Hadassa.
Jeg tænkte på noget, eftersom du er så god med børn.
Som du ved, er Yerach alene i kostalden nu. Det er meget arbejde for én person.
Jeg tænkte, at du måske ville prøve at se,
om jobbet i kostalden er noget for dig?
Godaften. Jeg kom for at hente radioen.
-Jeg vil ikke irritere dig... -Men det gør du.
-Undskyld, men hvis vi evakuerer... -Jeg bliver ikke evakueret.
-Alle, som bor her, er mit ansvar. -Jeg bliver ikke evakueret.
-Du er mor. -Du er velinformeret.
Elyakim prøvede også at presse mig, inden han tog af sted.
Vi må få en aftale på plads. Du og jeg. Angående radioen.
Det her dur ikke.
Du patruljerede uden radioen. Du løb en risiko. Det var uklogt.
Du troede, bataljonen ville sende en radio. Det gjorde de ikke.
Så vi gør det sådan her. Du må låne radioen, når du vil,
men hvis du har en mission, følger jeg med. Okay?
Der gik et par dage.
En uge, en uge til og endnu en uge...
...og vi havde intet at filme.
Godmorgen.
Løjtnant Khlef håbede, jøderne ville angribe og arrangerede baghold...
...men jøderne angreb ikke.
Hvorfor havde vi ikke mere at filme? Hvorfor kom der ikke flere baghold?
Fordi Nitzanims lastbil blev eskorteret af et panserkøretøj.
I ren kedsomhed stod jeg og observerede bosættelsen.
Alt virkede ganske normalt.
At se fjenden som almindelige mennesker gør noget ved en.
Fordi min producent og chef var tilfreds med materialet fra bagholdet,
tænkte jeg, at jeg ville fokusere på vores heltes hverdag.
Og måske fortælle om en spirende kærlighedshistorie.
Kærlighedshistorien mellem smukke Samira og modige Salman.
Hvad fanden? Hvad er det for noget lort?
Hvor åndssvag er din ven? Hvem er interesseret i det her skidt?
Han tænkte, at kærlighedshistorien...
Han tænkte? Betaler du ham for at tænke? Han skal filme en krig.
Som klippet, I sendte for to uger siden. Folk vil blæse på kærlighedshistorien.
Har han et problem med det, så fyrer jeg ham.
-Har landsbyen et postkontor? -Nej, der ligger et i Khan Yunis.
Send et telegram. Så må postbuddet tage cyklen, æslet eller kamelen
og levere det til den anerkendte instruktør.
Jeg sender også et til oberst Aziz og beder ham sende forstærkninger.
Med flere tropper får vi måske fremskridt og noget at vise.
Fortsæt. Godt. Jeg siger til, når I skal stoppe. Op!
Godt. Ned igen! Hvor er du, Kilometer? Klø på!
-Jeg synes ikke, det er en god idé. -Jeg gør det bare på prøve.
Går det ikke, er jeg tilbage om et par dage.
Godmorgen.
-Godmorgen. -Jeg skulle starte her i dag.
-Med dig. Passer det? -Noget blev nævnt. Jeg husker det ikke.
Men det går nok. Husk, at arbejdet i en kostald starter tidligt.
Køerne har nemlig en masse mælk, og det gør ondt i deres...
-Deres yvere. -Aha. Som når man får et barn.
Ikke du, jeg. Ikke jeg, for jeg har ikke børn.
Men vi har jo børnene der.
Og der er også en lille en her.
Hvor er den sød.
Der er to trin, når man malker en ko. Det første er...
At...
-Massere yveret. -Massere?
Ja, massere. Sådan her.
Det får mælken til at flyde fra yveret og samles ved...
-Patten. Forstår du, hvad jeg mener? -Jeg ved godt, hvad en pat er.
Okay. Man klemmer patten for at stimulere strømmen...
-Beklager, hvis det føles ubehageligt. -Hvorfor?
Klemme patten, stimulere den. Det lyder behageligt.
For koen.
-Herovre. Åbn det. -Skynd dig, Kilometer.
Godaften.
-Må jeg bede om noget? -Hvad er det nu?
Lad os rykke frem med jeres soldater, så vi kan filme alt på nært hold.
Jeg vil blæse på, om du filmer på nært hold eller på afstand.
Undskyld, men der er stor forskel.
Optagelsen er lige så vægtig som selve hændelsen.
Sådan taler kujonerne i Cairo.
Sådan taler kujoner.
Kujoner beder ikke om at rykke frem med soldaterne.
Kameraet er også et våben.
Ikke engang på aftenen før pesach får vi ordentlig mad.
Intet bestik? Er vi dyr, der spiser med hænderne?
Sæt dig her, Kilometer. Når det går løs, skal du lade maskingeværet.
Husk, sergent, at når det går løs, så kaster jeg op. Det ved du.
-Hvis jeg sætter mig på hug ved dig... -Mand dig op.
En granat og en røggranat.
-Youssef. -Ja.
Skal jeg bevæbne mig? Bare for at være sikker?
Gå ikke bag kameramanden. Så dræber du ham måske.
Vær barmhjertig. Han har børn.
Det er mere sikkert for ham, hvis du er ubevæbnet.
Husk, at når vi begynder at klatre, kan vi ikke sænke farten.
I kan hvile jer, når vi når gemmestedet, før kampen begynder.
Hør her. Således ligger landet, damer.
-Hvorfor siger du "damer"? -Hvad? I er jo damer.
-Ja, men hvorfor det tonefald? -Det var ikke for at fornærme jer.
Hør her, I skal skiftes om at holde vagt på vandtårnet.
Dem hernede må informere os. Held og lykke.
Sikr jeres våben. Vær tavse. Vi er der næsten.
De er cirka 40 meter fra hegnet.
Fyr!
Det er mig, Salman! Jeg er såret. Hjælp mig!
Jeg er såret. Hjælp! Det er Salman!
Vinder vi?
Sigt ordentligt. Spild ingen skud. Det bliver en lang dag!
-Salman! -Bare rolig. Det er ikke alvorligt.
Jamil, tag seks mand og angrib dem i flanken fra sandklitten.
Har du bidetænger?
Hadassa... Hadassa, Hadassa!
Jernport, Spurv her. Fase 2. Jeg gentager: fase 2. Skifter.
Forstået. Slut herfra.
De er på vej herhen.
Vent...
Fyr!
-Skynd dig, Habani. -Jeg skynder mig.
Vi går i dækning her, inden vi sprænger.
Detonatoren, Habani. Vi dækker dig.
Den er klar.
Jeg ved ikke, hvad der er sket. Vi trækker os tilbage.
Det var hårdt at se de hengivne og modige frivillige i felthospitalet
med mangelfuldt medicinsk grej og ingen morfin.
Det værste var børnene, som var fordrevet fra jord i Nitzanim
og troede, de skulle få deres gamle liv tilbage.
De nærede håb, og det forsvandt... Hvorfor?
Blandt dem, der infiltrerede byen, var en kvinde. Så heltemodig som mændene.
Jeg mistede næsten min helt Salman, men såret var heldigvis overfladisk.
Der findes intet drama uden en helt.
Løjtnant Khlef insinuerede,
jeg burde fortælle producenten, at filmen blev ødelagt under kampen.
Han var bekymret for at blive klandret for nederlaget.
Jeg sagde, han ikke bar skylden, og det skrev jeg også i min skildring.
Min pligt var at rapportere sandheden.
Det her glemmer jeg ikke.
Du er en forræder. Hvis en historie er et våben, som du sagde,
så er det, du sendte, et våben mod mig!
Jeg sendte det, vi filmede. Så forstår de måske, at vi behøver hjælp.
Jeg gør intet mod dig.
Lad os køre, Hassanin. Kom nu.
Mine herrer, hvis jøderne erklærer sig selvstændige i dag,
må vi straks sende vores hær.
Vores frivillige har ikke en chance mod jødernes hær.
Situationen er indviklet, og kongen er urolig...
Undskyld min oprigtighed, men vi egyptere vil blive set som kujoner,
hvis det viser sig, at vi efterlod vores brødre.
Generalerne fortalte kongen, hvad de så i filmen.
Kongen frygtede folkets reaktion og beordrede alle kopier brændt.
Og han beordrede hæren til at planlægge invasionen af Israel om to måneder.
Jeg forstår uroen. At grundlægge en stat omgivet af fjender er skræmmende.
I disse isolerede bosættelser, Yad Mordechai, Nitzanim, Kfar Darom,
taler beboerne om... Jeg kan knap nok sige ordet. Evakuering.
Evakuering? Hvordan? Hvor ender det hele, hvis vi begynder at evakuere?
Nyheden ville straks brede sig. Alle bosættelser sydpå ville blive evakueret,
og panikken ville nå norden.
Skal vi evakuere Rehovot? Rishon LeZion? Tel Aviv? Hvor ender det?
-Vi må skynde os. -Hvad sagde de?
-Ingen evakuering. Kun børnene. -Og mødrene?
-Deres valg. Hjælp dem med at læsse. -Vent. Hvad med forstærkninger?
De har en reservestyrke, de kan sende, hvis vi skal reddes.
De tror, egypterne går direkte mod broen og giver pokker i bosættelserne.
Våben? Flere miner? Fik vi det?
Vi fik et raketstyr.
-Diskuterede du med dem? -Så meget jeg kunne.
Men nogle diskussioner kan ikke vindes.
På torvet i min by sagde arbejderen til sin herre
På torvet i min by sagde arbejderen...
-Hvad? -Ikke noget. Fortsæt.
-Er det sange, I sang der? -Ny bliver jeg flov.
På grund af mig?
Vores børn vil blive født med knyttet næve
-Forsigtig! -Undskyld.
-Du smed sand i min mund, dame. -Der kommer så meget grimt ud af den.
-Hej. -"General", hvad gør vi? Evakuerer?
Jeg bestemmer over soldater, ikke civile, Romek.
Men de her flygter ikke, og det kan hovedkvarteret udnytte, ikke?
Går alt godt?
De skal bruge en chauffør til konvojerne til Jerusalem. De har spurgt mig.
-Og du sagde ja? -Ja. Jeg vil være væk i ugevis.
-Vi må tale sammen. -Okay.
-Det er allerede hårdt, og snakken går. -Hvem tager sig af det?
Mig. Vil du rejse, når de evakuerer kvinder og børn?
-Hvad betyder det? -Jeg vil ikke efterlade dig alene.
Alene? Hvad mener du? Der er en hel kibbutz her.
Jeg mener uden mig. Hvad skal jeg sige?
At ingen kan elske dig så højt som jeg? Jeg kan ikke klare adskillelsen!
-Det gør ondt. Jeg forstår det ikke! -Elyakim, jeg beder dig.
Det gør også ondt på mig. Undskyld.
Hun vil komme uden bh Ja, hun vil
Hun vil komme uden top Og så får hun min krop
Hvad siger du til det, Kilometer?
I bruger alt det varme vand! Det er vores tur nu!
Det er ikke fair.
Kom så!
Kom så ud. I har badet i en halv time!
Det tager en halv time at fjerne sandet, du smed i min mund.
Desuden er Jamus stor. Det tager ham tid at sæbe sig ind.
Møgsvin! Mira, hvad gør du?
-Var det et skud? -Hvem skyder?
Af sted!
Kom nu, Ada. Det var skægt. Du har ikke grinet længe.
-Det var det værd. At få dig til at le. -Idiot.
Om lidt vil David Ben-Gurion erklære Israels selvstændighed...
Vi er ikke lige så dannede som dig. Vi er primitive som araberne.
Kilometer, folk som du, der frygter at slås, fortjener ikke selvstændighed.
Det frygter jeg ikke. Jeg er imod krig.
-Hvorfor kan vi ikke enes? -Med hvem? Araberne?
Spørg Ziggy, hvor meget man enedes i kz-lejrene.
Holdt de høflige debatter der? Har du nogensinde talt med en araber?
-Ada, han har holdt pladser til os. -Til dig og Mira.
Han holder altid en plads til Mira.
Men han holdt kun to pladser. Han prøver at adskille os.
Hold op, Ada. Vi skal feste i aften.
Du er med ham hele dagen. Skal I også omgås om aftenen?
-Jeg lyder skør. Jeg stopper. -Ada...
Ikke helt oprigtigt.
Er Elyakim kørt? Hvem har du så stadset dig ud for?
Hold dig til din romantiske affære og giv pokker i min.
Romantisk affære? Siden hvornår er du romantisk?
Jeg er så romantisk, som man kan være.
Stille! Nu kommer erklæringen.
Mit eneste minde hjemmefra. Min familie.
Det var...
Gid de var her i dag...
...for at høre det her.
Vi lytter til Ben-Gurion, Israels zionistiske leder.
Et land, som ingen af nabolandene har anerkendt.
Han påstår, at Israel vil bygge på principperne om historisk retfærdighed.
Men hvor er den historiske retfærdighed for palæstinenserne?
Hvad filmer du? Vores ydmygelse? Så alle for altid kan se vores fiasko?
-Gå! -Jeg vil ikke ydmyge nogen.
Det sårer mig lige så dybt, men det er, hvad der er sket.
Vil du have, jeg skyder dig? Rejs tilbage til Cairo.
Til dit tomme liv. Dine tomme ord, som ikke fører til noget!
-Jeg mente intet ondt med det. -Det er slut!
Jeg har stor respekt for dig, men mit job er at dokumentere.
Sluk for kameraet!
Avraham.
De er glade i spisesalen, men jeg vidste, du var her.
-Jeg tog lidt mad med. -Tak.
-Er du urolig? -Tænksom.
-Hvad? -Jeg skrev til min mor om dig.
-Hvad skrev du? -At der var en... Jeg skrev intet.
-Fortæller du din mor alt? -Hun gør det samme.
Da jeg var barn, havde hun en elsker. Vi hørte musik på stranden
og spiste is. Det var sjovt.
Var det sjovt at sidde med hende og hendes elsker? Generede det dig ikke?
Jeg elskede hende. Hun måtte gøre det, der føltes rigtigt for hende.
Det tror jeg ikke på. Du følte dig måske hjælpeløs over at være i den...
-Skynd dig. -Ingen må se os.
Mon ham fyren er hos hende? Stakkels Elyakim...
-Elyakim er ikke dum. Han er intet barn. -Nej, men de har et barn.
De skulle have passet på. Også os.
Jeg ved nu ikke. Det ville være hyggeligt med et barn. Det mener jeg.
-Min mor sagde altid... -Se.
Egyptiske piloter bombede Tel Avivs centrale busstation.
42 personer er omkommet,
og 100 er såret, nogle af dem alvorligt.
Yad Mordechai. De sønderbomber stedet.
Din tur.
-Hr. Hassanin, hr. Hassanin! -Hvad er der, min ven Salman? Sig frem.
Løjtnanten vil have, at du og Youssef kommer straks.
Hvad er der at filme?
-Hvad? -Jeg spurgte, hvad der er at filme.
Hvad er der sket?
Gud er stor.
Dit smil siger mig, at du er sluppet af med mig for stedse. Passer det?
-Hvor skal Youssef og jeg hen? -I skal ingen steder.
-Hvor er kameramanden? -Han kommer straks.
-Du er meget dramatisk. -Du sagde, at alle elsker et godt drama.
-Klar til at filme? -Filme hvad?
Mig.
-Gør det. -Parat?
Yad Mordechai findes ikke mere. Jøderne, som var der, flygtede som rotter.
Mange af dem døde. Forstår I, hvad det betyder?
Med Guds nåde er det begyndelsen til enden på bosættelserne.
Alle her er urolige. De vil vide, om vi får hjælp.
Vi kan intet gøre lige nu, Avraham.
Jeg kan kun godkende evakuering af kvinder, børn og sårede.
I får hjælp, hvis I bliver angrebet.
Vi vidste, at denne dag ville komme. Vi gør det, der skal til.
Fra nu af må vi tale i kode.
Vi er oppe imod en hær. De overvåger os.
Brug hovedet. Slut herfra.
Tale i kode.
-Kan du kode? -Kode?
-Ja. -Hvilken?
-Griselatin. -Hvad er det?
Egjay elskeray igday. Har ingen pige sagt det til dig?
Far savner dig, og du savner ham, ikke? Snart får du ham at se igen.
Han har mange overraskelser til dig.
-Vi må tale, Ada. -Har du pakket dine ting?
Jeg har ikke meget.
De opløses ikke. Der kommer klumper, så de spytter det ud.
De vil ikke kunne sove. Begynder de at græde, er løbet kørt.
-Det er måske bedre at knuse dem. -Knuse dem?
-Det er du god til. -Ada, altså!
Hold op med at være vred på mig. Situationen er frygtelig.
Præcis. Derfor vil jeg ikke have, at du kommer med en overraskelse.
Vi er ikke soldater, og du følger med mig. Okay?
Vi sagde, vi altid ville holde sammen.
Det er vores kneb mod livets overraskelser.
Vi er en familie. Du er min eneste familie.
Et løfte er et løfte. Ikke? Og det skal holdes.
-Mor... -Sov, skat. Sov.
Yerach tager dig på en udflugt, og far venter med en overraskelse.
-Chokolade? -Ja, chokolade. Vær ikke vred på mig.
Hold ham tæt til dig.
Jeg spørger en sidste gang. Er du sikker?
Ja. Giv Elyakim dette brev. Han skal læse det, hvis der sker noget.
Tænk dig nu om, Mira. Når du siger "hvis der sker noget"...
-Du tror åbenbart... -Jeg tror intet.
Giv Elyakim et stort kram fra mig. Nok om det, tak.
Vi ses i morgen.
-Er du okay? -Hvad tror du?
-Held og lykke, ven. -Du gør det rette. Vi kan intet gøre.
-Undskyld. -Nu skal vi af sted.
-Tilgiv mig. -Hadassa...
Hadassa!
Fortsat fremad.
Sov, Danny. Sov, skat. Sov. Alt skal nok gå godt.
-Hvad er der sket? -Undskyld. Jeg blev bange.
-Går alt godt? -Jeg kan ikke sove.
Der blev nogle sovepiller til overs, som vi gav børnene.
Jeg tænkte, det var i orden, at jeg tog nogle.
-Ned. -Eksplosioner?
Det er ved broen.
Vi skal have børnene til hovedkvarteret og være tilbage inden solopgang.
Har du brug for hjælp? Kom her...
Så, sov.
Tak, Ada.
-Jeg ville bare sige... -Du, du.
Hvis der sker noget med Hadassa, så er det din skyld.
Jeg tilgiver dig aldrig. Hendes blod vil være på dine hænder.
Forstår du det?
Ernportjay...
Purvsay erhay. Kiftersay.
Purvsay...
Ernportjay erhay. Kiftersay.
Er pakken nået frem? Skifter.
Spurv.
Pakken er ikke fremme endnu.
Jeg sender nogen for at tjekke det. Slut herfra.
Hvad? Hvad sagde hun?
-De er ikke fremme endnu. -Det har taget for lang tid.
Ifølge planen skulle de være fremme.
Jeg...
Hvis der er sket dem noget...
Børnene og Ada...
Tror du, der er sket noget, Mira?
-Hvorfor er de ikke fremme? -Jeg ved det ikke.
-Sikke en fejltagelse. -Hvorfor fejltagelse?
Jeg vidste, det ville blive farligt.
Jeg tænkte, jeg skulle sende Danny væk, hvis det blev for farligt.
Jeg er et frygteligt menneske.
-Hvorfor så jeg det ikke komme? -Det gjorde jeg heller ikke.
Jeg er ikke så modig. Heller ikke Ada. Hun er ikke så stærk, som man tror.
Hendes mor og min er søstre. Hendes far mistede alle deres penge.
Han forlod dem. Hendes mor begyndte at drikke meget.
Hun lever ikke mere.
Jeg er den eneste, hun har tilbage.
Hun var aldrig rejst hertil uden mig.
Hvad har stedet at byde hende?
Spurv. Jernport her. Kom.
Jernport. Spurv her. Kom.
Spurv, hele pakken er nået frem.
Fuglene vender snart hjem. Slut herfra.
Tak, Jernport. Slut herfra.
Kom, Mira!
Hvad sker der?
Kampvogne, lastbiler og panserkøretøjer. Tusinder af køretøjer på vej nordpå.
-De ignorerer os. Kom. -Kan du identificerer kampvognene?
-Antal? Hvilken slags panserkøretøjer? -Jeg ved det ikke. Kampvogne.
Ukendt lige nu. Beklager uvisheden, men der er mange kampvogne. Kom.
Vores hær kunnet let have knust Nitzanim,
men generalmajoren var ligeglad med småsejre.
Han ville nå Tel Aviv hurtigst muligt.
Et artilleribatteri ledt af oberst Naguib blev placeret i byen.
Naguibs opgave var at sikre logistikken.
Youssef og jeg fulgte med hæren
for at filme den hurtige sejr, generalen havde lovet kongen.
Men sejren udeblev.
Angrebet slog fejl, fordi generalen ikke sendte spejdere ud.
Han vidste ikke, at jøderne havde sprængt broen, som førte til Tel Aviv.
Vi led store tab, og nogle blev fanget af israelerne. Det var et mareridt.
Kongen kunne ikke bruge det, vi havde filmet.
Start filmen.
Det var åbenlyst, at vi ikke kunne vinde denne krig,
og at vores hær måtte vende hjem.
Derhjemme ville soldaternes historier blive skæbnesvangre for kongen.
Hører I det? Er det vores flyvende køleskab?
Lige til tiden.
Kom så! Af sted.
-Hvis tur er det? Kilometer? -Hvad? Nej, nej! Jeg gjorde det sidst.
-Jeg tror, det er Jamus' tur. -Jeg er ikke hurtig nok.
-Det er din tur, Habani. -Mig?
Glem det. Jeg går.
-Drop det. -Det er ikke din tur.
-Jeg vil gerne. -Dø? Er du sikker? Hvorfor?
Jeg savner mit klaver.
Ti, ni, otte,
syv, seks, fem, fire, tre...
-To... -Uhyggeligt.
Et!
Fyr!
-I dækning, Ziggy! -Ned!
-Kom så, Ziggy... -Skynd jer!
Skynd jer!
Lad os bombe bygningen. Så er det overstået.
Det ville være uhæderligt. Krigen er forbi.
Fanden tage dem. Dåsekød igen? Skær tykke skiver, Naomi.
"Tak".
-Hvad? -Sig "tak".
Perfekt tidspunkt til en lektion i manerer. Men ved du hvad? Tak.
Ziggy, Ziggy. Undskyld...
Vil du være sød at spille noget mere glad musik?
Hvad siger du? Vil du give dyret en chance?
Jeg beklager, at jeg var uforskammet.
-Hvad hedder du rigtigt? -Haim.
Til slut vendte vores hær hjemad, men kongen gav en klar ordre:
"Jeg vil have en sejr, før soldaterne vender tilbage."
Generalen udpegede Naguib til at lede styrken.
Så atter engang stod jeg udenfor...
...Nitzanim.
Jernport, Jernport. Spurv her. Hører I mig? Kom.
-Hvordan går det, Mira? -Jeg prøver.
Jernport, Spurv her. Hører I mig? Kom.
Jernport?
Radioen er fuld af sand. Jeg prøver at sende et SOS.
-Hvor skal du hen, Avraham? -Jeg hørte noget.
-Virker radioen? -Jeg prøver.
-Vi kan ikke filme sådan her. -Det er livsfarligt.
-Fik de mon vores SOS? -Jeg ved det ikke.
-Jeg tror, vi har fået et SOS. -Der hersker ingen tvivl. Et SOS.
-Vi må sende reservetropperne. -Vent. Er du helt sikker?
-Jeg tror det. -Det er ikke nok! Prøv at kontakte dem.
Vi lovede dem forstærkninger. De regner med det.
Sådan her er det. I krig gør man ikke det, fjenden ønsker, man gør.
Selv om vi må ofre noget.
Det er for tidligt at tale om ofre. Prøv at kontakte dem.
Vi er 500 meter fra hovedindgangen.
Vi kommer fra bagsiden. Kom.
Hvor er reservestyrken? Kommer de snart?
Tag maskingeværet. Avraham får dem til at vende om.
-Nu? -Ja.
Husker I planen? Vi får kampvognen til at køre mod os. Skyd sparsomt.
Ikke endnu, ikke endnu...
Sigt på kampvognens kanontårn, så de ser, hvor skuddene kommer fra.
Nu. Skyd!
300 meter fra bagporten.
Fremme ved hovedindgangen.
-Vi skal neutralisere bazookaen. -Fremad!
Vend den. Nu!
Den er tændt.
Det prellede af. Tilbage. Hurtigere!
Ud!
Habani... Er du uskadt, Habani? Habani, Habani...
Ziggy, Ziggy...
Vær ikke bange. Vær ikke bange. Ziggy...
-Ryk forsigtigt ind. -Kom, Mira!
Kom, Habani. Kom.
Søg efter sårede i skyttegravene.
Ryk frem i tre kolonner.
Yerach! Vi skal væk herfra.
Naomi, det er Haim. Naomi, det er Haim. Stille.
-Har du filmet det? -Jeg behøver mere film.
Ben Gigi... Ben Gigi...
Salman, kig til højre.
Salman!
Salman! Giv ikke op.
Hold ud, Salman.
Løb, når jeg skyder. Okay?
Hvad? Hvor... Hvor er alle?
Vi prøver at flygte gennem sandklitterne.
Egypterne er ikke barbarer. De tager sig af vores sårede.
Men alle, der kan slås, må flygte.
Vær klar.
Skyd kun, hvis de beskyder jer. Jeg vil have fanger.
Indtag jeres positioner.
Romek...
Støt dig til mig.
Åh gud. Reservestyrken kommer ikke, vel?
Gå tilbage. Jeg dækker jer, Mira. Gå!
Nu!
-Hadassa! -Efterlad hende! Hun er død.
Skyd ikke!
Vi må sætte en stopper for det her. Ellers vil vi alle dø.
-Hvad gør du? -Det er håbløst.
-Hvad? Hvad er håbløst? Hvad vil du gøre? -Jeg...
Vi kan ikke lade alle dø. Det ville være uansvarligt.
-Gør det ikke. -Jeg er nødt til det.
Jeg er nødt til det.
Skyd ikke! Vær venlige ikke at skyde!
Vi vil overgive os.
Jeg beder jer...
Skyd ikke mere. Jeg beder jer. Jeg vil tale.
-Se... Filmer du hende? -Ja.
Zoom ind på hende.
-Hvem skyder? -Det var ammunition, der brændte.
Indstil skydningen! Ingen skyder.
-Hvorfor? -Jeg hørte skud. Jeg troede...
Du tænkte dig ikke om. Vi går ind. Du og dine mænd venter udenfor.
Vær opmærksomme, men gør intet overilet. Jeg vil have fanger.
Vores konge fik vist det, han ønskede.
Et perfekt sejrsbillede.
Vores elskede konge, Hans Majestæt kong Faruk, ledte vores sejrrige hær.
Vores hær sønderbombede en bevæbnet zionistfæstning...
...og dræbte tusindvis af deres soldater.
Vores modige soldater besejrede fjenden
under vores modige og elskede konges fantastiske ledelse.
Sikke en løgn! De filmede kongen i Cairo og klippede ham ind i filmen.
Næsten et år senere gennemførtes en fangeudveksling.
Vores soldater, som havde kapituleret, blev behandlet skandaløst derhjemme.
Israelerne var lige usle. De kaldte deres krigeres kapitulation
et forræderi.
Denne indstilling på begge siderne gjorde mig rasende.
De, som ikke deltog i den grufulde krig, burde ikke fordømme disse unge mænd,
som vendte hjem knækkede af krigen.
Flere år senere bad jeg en ven, en militærhistoriker, om
at finde materiale om Nitzanim til mig.
I en bog, han fandt til mig, var der et billede af hende.
Én sætning vil jeg aldrig glemme:
"Ingen afsked er sværere end en mors fra sit barn."
Så da hun skrev det, vidste hun, at hun aldrig skulle se ham igen.
Og hendes smil. Det var, som om hun sagde til døden:
"Lad os lave en aftale, min ven. Tag mit liv, men skænk mig evigt liv."
"Skænk mig evig hæder. Gør mig legendarisk."
En aftale med døden. Det var, hvad hun indgik.
Men jeg...
Ville jeg være villig til at ofre mit liv og miste dem, jeg elsker,
for sådan en aftale? Bare for hæderens skyld?
Vi venter på dig. Allesammen.
Jeg vil ikke tvinge dig til det... Vi savner dig.
Men vi er tålmodige.
Det behøver ikke ske i dag.
Hast er djævlens påfund.
Min elskede...
-Ved du, hvorfor jeg er så heldig? -Hvorfor?
-Fordi du er smartere end mig. -Det ved jeg.
Lad os spise nu.
-Fyldte artiskokker? -Ja.
Børnene ville ikke forstyrre dig, mens du var herinde.
Men de har virkelig savnet dig.
Jeg har også savnet dem. Men jeg kunne ikke...
Men tal nu ikke om politik ved bordet.
Politik er politik. Men livet er livet.
TIL MINDE OM MIRA BEN ARI
TIL MINDE OM YERACHMIEL (YERACH) BLEIBERG
TIL MINDE OM ALLE PÅ BEGGE SIDER, SOM MISTEDE LIVET I SLAGET VED NITZANIM
Tekst: Tage Poulsen
.::TWA - Your Source Of Quality!::.