Осмият филм на Куентин Тарантино
ОМРАЗНАТА ОСМОРКА
Самюел Л. Джаксън
Кърт Ръсел
Дженифър Джейсън Лейф
Уолтън Годжинс
Деймиън Бичър
Тим Рот
Майкъл Медсън
Брус Дърн
Джеймс Паркс в ролята на Оби
Чанинг Тейтъм
Музика Енио Мориконе
ПЪРВА ГЛАВА
"Последна спирка преди Ред Рок"
Имаш ли място за още един?
Кой си ти, по дяволите, и какво е станало с тия?
Майор Маркус Уорън, бивш кавалерист. Понастоящем представлявам съда.
Карам тези нехранимайковци на пазара.
Документите за тях са в джоба ми.
В Ред Рок ли ги караш?
Предполагам, че отиваш там, нали?
Проклетата буря ни преследва през последните три часа.
Няма начин да стигнем Ред Рок, преди да ни настигне.
Значи бързате да стигнете до Галантерията на Мини.
Прав си.
Мога ли да се кача? - Добре, мургавелко.
Ако зависи от мен, да, но не зависи от мен.
А от кого зависи? - От приятелчето в дилижанса.
Приятелчето не е ли просто пътник?
Приятелчето си плати за частно пътуване и ти казвам,
че си плати добре, за да пътува сам. Ако искаш да дойдеш с нас до Мини,
трябва да говориш с него.
Така и ще направя.
Стой, черни друже!
Преди да приближиш,
извади двете си пушкала и ги остави на оня камък ей там.
И си вдигни двете ръце високо над шапката.
След това се приближи.
И без много да шаваш.
Много е доверчив, нали?
Не много.
Остави ги.
Приближи се.
Казах над шапката, по дяволите!
Сега ела.
Това е достатъчно!
Проклет да съм, черни друже! Ти си полковник нещо си Уорън, нали?
Майор Маркъс Уорън. Аз също те познавам.
Едно време ядохме пържоли заедно в Чатануга.
Ти си Джон Рут, Палача. - Това съм аз.
Колко време мина? - От пържолите ли?
Осем месеца. - Искам да ми обясниш нещо.
Защо африкански ловец на глави се мотае из снега
в средата на Уайоминг?
Искам да закарам тия в Ред Рок. - Значи още работиш?
Така си е. - Какво е станало с коня ти?
Обстоятелствата ме принудиха да удължа пътя си и той не издържа.
Познаваш ли тази жена? - Не.
Дори името й ли не знаеш? - Не.
Изглежда това е дилижанса на щастливата случайност.
Адски се надявам.
Майор Маркъс Уорън, това е Дейзи Домергю.
Домергю, това е майор Маркъс Уорън.
Как е, негро?
Доста е устата, нали?
Момиче, чернокожите вече не обичат да ги наричат негри.
И по-лошо са ме наричали. - Това го вярвам.
Наистина ли не я знаеш? - Трябва ли?
Може да не е Джон Уилкс Бут, но цената за главата й е висока.
Колко? - Десет хиляди долара.
Мамка му, какво е направила?
Да не е убила Лили Ленгтри? - Не точно.
На практика тези десет хиляди са в джоба ми.
Затова нямам нищо против да се повозя с професионалист като теб.
Оценявам го, но аз нямам интерес към нея.
Един от моите хора струва четири, другия три, а последния хиляда.
Това ми стига.
Дай ми да видя документите.
И както казах, без много да шаваш.
Дръпни се назад!
Вижте, не искам да ви прекъсвам, но отзад ни следва буря,
от която се опитваме да избягаме.
Знам това! Сега млъкни и си гледай конете, докато мисля.
Добре, друже, ще опитам.
Но ще оставиш пушкалата си при кочияша.
Нали няма да пуснеш негрото тук?
Нека се качи горе при Оби, а не при нас.
Харесва ли ти този звук, кучко?
Силно ли звънти?
Ако пак си отвориш устата, ще ти избия зъбите, разбра ли?
Кажи "разбрах"!
Разбрах.
Ще ми трябва помощ да вържа тези на покрива.
Дай на Оби 50 долара и той ще ти помогне.
Май Оби е прав. Тази буря ме притеснява.
Ще продължим по-бързо, ако и ти помогнеш.
По дяволите, вече взех да съжалявам.
Не мога, защото съм вързан за нея.
Ще остана вързан за нея,
а тя няма да мръдне от мястото си, докато лично не я вкарам в затвора.
Разбра ли?
Разбрах. - Добре.
Какво се случи с коня ти?
Беше много стар. Имам го отдавна.
Щом времето се развали, на него му дойде в повече.
Лоша работа.
Със стария Лаш изминахме доста път заедно.
Беше ми най-добрият приятел, ако смятах,
че животните могат да ти бъдат приятели, а аз не смятам така.
Така или иначе ще ми липсва.
Коя е тази Дейзи Домергю? - Ужасна убийца и кучка.
Май нямаш скрупули да качиш жена на бесилото.
За тази ли говориш?
Не. Нямам никакви скрупули.
Значи ще я обесиш в Ред Рок. - Със сигурност.
Ще останеш ли да гледаш? - Познаваш ме.
Искам да чуя скършването на врата й с двете си уши.
Ти никога ли не оставаш да гледаш?
Моите никога не ги бесят, защото никога не ги водя живи.
Никога ли? - Изобщо.
Вече сме си говорили в Чатануга.
Да водиш жив човек към бесилото, е сигурен начин да срещнеш смъртта си.
Може да ме пипне, докато спя.
Не искам да се натоварвам. - Не се очаква работата да е лесна.
Не се очаква и да е толкова трудна.
Затова, госпожо, го наричат Палача.
Щом обявата е за "жив или мъртъв", всички останали
биха ти пуснали куршум в гърба, преди още да стигнеш в затвора.
Но когато Палача те хване,
няма да получиш куршум в гърба.
Когато Палача те хване, увисваш на въжето.
Надценяваш го, негро. Признавам, че е куражлия,
но е умен, колкото да скочи отвисоко в локва.
Дейзи, ще си изградим система от сигнали за комуникация.
Ако те ударя с лакът в лицето, това означава да млъкнеш.
Разбра ли?
Разбрах.
Знам, че сме се виждали само веднъж преди
и не искам да изпадам в интимности, но...
Имаш ли го все още? - Кое дали имам?
Писмото от Линкълн.
Разбира се.
В теб ли е?
Къде? - Ето тук.
Знам, че трябва да си много внимателен с него.
Предполагам, че даже не обичаш често да го вадиш от плика му,
но ако нямаш нищо против,
бих се радвал да го видя пак.
Прав си. Не обичам често да го вадя от плика му.
Но тъй като може да се каже, че ми спаси живота,
ще ти дам да го прочетеш пак.
"Старата Мери Тод ме вика, изглежда е време за сън".
"Старата Мери Тод".
Това ме трогна.
И мен ме разнежва.
Знаеш ли какво е това, боклук?
Това е писмо от Линкълн.
Писмо от Линкълн до него.
Водили са кореспонденция през войната. Били са приятели.
И това е само едно от писмата.
Оби, спри!
Мама му стара! Извади ми се рамото!
Не съм домъкнал смрадливия й задник в планината,
за да й счупиш врата точно преди града.
Ти й даде скапаното писмо.
Аз го дадох на теб, а не на нея.
На негъра му хареса да ме халосва.
Ако унищожиш писмото на негрото, той ще те бие до спукване.
През това време аз ще седя вътре и ще се забавлявам.
Наред ли е?
Не стана по-читаво, но нищо му няма.
Така ли неграта се отнасят с дамите?
Ти не си никаква дама!
Господин Рут! - Какво?
Още някакъв се задава по пътя.
Какво?
Казвам, че още някакъв пешеходец се задава по пътя.
Предвид бурята доста народ се разхожда наоколо, нали, майоре?
Предвид, че и аз съм в това число, съм съгласен.
Това променя нещата, синко.
Осем хиляди долара са много пари за негър.
Но с партньор, 18 хиляди звучат много по-добре.
Мислиш, че съм в комбина с тоя, или с онази?
Сложи си ги. - Не нося белезници.
Сложи си ги или ще реша всичките ти проблеми веднага.
ВТОРА ГЛАВА
"Кучият син"
Дай оръжията си на кочияша.
Малко си нервен, а? - Зарежи шегите и го направи.
Щом казваш. - Така е.
Добре, готово.
Оби, взе ли ги? - Да.
Добре, друже. Дръж лампата с едната ръка,
а другата я дръж така, че да я виждам.
Отиди ето там, за да те огледам добре.
Проклет да съм аз и късметът ми!
Това ти ли си, Крис Маникс?
Извинявай, приятелю, познаваме ли се? - Не точно.
Познаваш ли го? - Само по репутацията му.
Виж, приятелче, поставяш ме в неудобно положение.
Твоето неудобно положение е много удобно за мен.
Който и да си, господине,
твърде строг си с отчаян човек, който иска да се скрие от снега.
Не търся неприятности, само превоз, за да не измръзна до смърт.
Кой е тоя смешник?
Чувал ли си за дезертьора Ърскин Маникс?
Мародерите Маникс ли? - Същите. Бичът на Южна Каролина.
Този е най-малкият син на Ърскин. Какво правиш на пътя ми, Крис?
Яздех към Ред Рок, господине,
конят ми стъпи в една яма под снега строши крак и трябваше да го отърва.
Значи имаш работа в Ред Рок. - Да.
Каква? - Аз съм новият шериф.
Конски фъшкии! - Не са.
Къде ти е значката? - Още нямам.
Първо ще положа клетва и чак тогава ще бъда шериф.
Тогава дават значка. - Можеш ли да го докажеш?
Да, само да стигнем в Ред Рок.
Като ги гледам тия тримата на покрива,
мисля, че си ловец на глави
и отиваш в Ред Рок, за да си получиш наградата за тях.
Трима мъртви и един жив.
Коя е тази? - Дейзи Домергю.
Коя е тая, мамка му?
Няма значение за никой, освен за мен и за палача.
Палача!
Гръм да ме удари!
Ти си Боб Рут Палача! - Джон.
А ти! Ти си негърът с главата!
Майор Маркъс!
Божичко, това срещу мен наистина ли е главата на майор Маркъс?
Да, наистина съм аз, а това е главата ми.
Ама какво става? Да няма празник на ловците на глави?
Както и да е, отивате в Ред Рок да ви платят, нали?
Да.
Този, който трябва да ви плати в Ред Рок съм аз - новият шериф.
Така че, ако искате да ви платя, ме закарайте до Ред Рок.
Трудно ще повярвам, че градът те е избрал за друго, освен да те убие.
Ще ме оставиш да измръзна до смърт, защото ти е трудно да повярваш.
Не, предполагам, че не.
Сложи ги и се качвай.
Не!
Тогава ще измръзнеш. - А ти ще увиснеш.
Как така? - Хей, кочияш!
Би ли слязъл тук долу при нас?
Трябва да държа конете, чувам ви идеално и от тук.
Нали ме чу като казах, че съм новият шериф на Ред Рок?
Да. - Ред Рок вече е мой.
Няма начин да вляза окован в моя град.
Съжалявам, негодници! Няма да вляза така в Ред Рок.
Когато стигнете в Ред Рок, ще разберете, че всичко е вярно.
А от теб, Оби, очаквам да съобщиш на гражданите в Ред Рок,
че Джон Рут е оставил новия шериф да измръзне до смърт.
Оставиш ли ме да умра, негоднико, ще си бъде живо убийство.
Дай си ръцете.
Оби! Върни оръжията на майора.
Едно знам със сигурност!
Този мерзавец мрази негри и няма да те хареса.
Аз ще ти помогна да запазиш своите осем хиляди,
а ти ще ми помогнеш да запазя моите десет хиляди. Става ли?
Не е ли безгранична любовта?
Не ви ли се иска да правите ангелчета в снега?
Ето какво, Боб! - Името ми е Джон.
Щом стигнем в Ред Рок, ще купя за теб и майор Маркъс манджа и пиячка.
Така ще ви се отблагодаря. - Не пия с отцепници и бунтовници,
и със сигурност не си деля хляба с тях.
Господин Рут,
звучиш така настървено, все едно си срещу каузата.
Настървен съм срещу банда загубеняци, наричащи себе си бунтовническа армия,
използващи каузата единствено, за да крадат и убиват.
Това засяга теб, Уорън, като свободен чернокож.
Значи си мой човек.
Изглежда четеш повечко вестници, печатани във Вашингтон.
Както ще да е, аз само се опитвам да ви кажа, че съм много благодарен.
Аз бях пътник, а вие ме спасихте.
Ако искаш да покажеш благодарност, млъквай!
Мамка му, Дейзи, ей сега!
Ето, последното.
Той дали...
Той знае ли колко известен си бил?
Не мисля.
Черноочке!
Ти знаеш ли кой е той?
Дали знам за наградата от 30 000 долара за главата му?
Да.
Негодниците от юга излязоха на лов, но така и не свалиха правилната глава.
Не я свалиха, макар че имаше доста опити.
Белчовците зарязаха дом и семейство
и хукнаха из планината да гонят мен и късмета си в тоя сняг.
Но нямаха късмет.
А тези, които ме намериха, никой не чу нищо повече за тях.
Наградата не остана 30 000 долара през цялата война.
Първо падна на осем, а после на пет хиляди.
Но дори тогава, южняците щяха да си счупят краката да те търсят.
Така си беше. - Защо имаше награда за главата ти?
Южняците се разсърдиха затова, че ги избивам.
След като избягах от Уеленбек,
приеха съществуването ми като лична обида.
В резултат обявиха награда за главата ми.
Какво е Уеленбек?
Не си чувал за военния затвор Уеленбек в Западна Вирджиния?
Не съм чувал за него.
Успял си да избягаш? - Майор Маркъс направи повече от това.
Майор Маркъс имаше гениална идея.
Толкова гениална, че никой досега не се беше сещал за такава.
Кажи на Джон Рут гениалната си идея.
Проклетото място беше направено от подпалки.
И аз го запалих.
Отряд новобранци нощуваше там.
Четирийсет и седем мъже се изпекоха.
Млади южнячета, синове на фермери, каймакът на обществото.
Нека горят!
Трябваше ли да се извиня, че убих Джони Реб?
Ти се би, за да останат негрите оковани.
Аз се бих, за да убивам гадни, бели южняци.
По всеки възможен начин.
Застрелвах ги, изгарях ги, давех ги,
разбивах главите им с камъни. Правех всичко, за да ги убия.
Затова се включих във войната. - Ето отговорът на въпроса ти, Джон.
Когато майор Маркъс изпепели 47 мъже,
само за да успее да избяга в гората,
южняците обявиха награда за главата му.
Успях, Маникс! Изобщо не се обърнах назад, докато не преминах границата.
Но от другата страна на границата те чакаше изненада.
Когато започнаха да вадят телата в Уеленбек,
се оказа, че не всички са били южняци.
Изгорил си и от своите хора, майоре!
Колко тела на затворници намериха?
Бройката на изгорените янки не беше ли 37?
Това е войната, Маникс,
хората умират.
Значи се придържаш към лозунга, че "Войната е ад".
Безспорно това е сериозен аргумент, но ако паметта не ме лъже,
твоите хора не го видяха по този начин.
Мисля, че решиха, че 37 бели за един негър
не е толкова добра сделка.
Мисля, че те обвиниха,
че си луд негър, който се е включил във войната, за да убива бели,
и че цялата работа между севера и юга изобщо не те вълнува.
Затова изхвърлиха черния ти задник от кавалерията
и ти сложиха жълтата лента на страхливеца на гърба.
Нали така, майоре? - Конски фъшкии!
Ако всичко беше вярно, щяха да го застрелят.
Не успяха да го докажат, но си го помислиха на глас.
Нали, майоре?
Военното му досие беше блестящо и това спаси задника му.
Беше преизпълнил квотата от убити индианци, нали така, черни майоре?
Това се хареса доста на кавалерията. - Ще ти кажа какво не харесва тя!
Не харесва Мародерите Маникс!
А фактът, че момчето на Ърскин говори за поведението на другите
по време на война, ме кара да цвиля от смях.
Не смей да говориш за баща ми!
Той се бореше
за достойнство при пораженията и срещу безусловната капитулация.
Ние не бяхме варвари пред градските порти.
Ние бяхме ваши братя.
Заслужавахме достойно поражение.
А колко градове сринахте в борбата си за достойнство?
Това беше цената, черни майоре.
Щото, когато негрите са изплашени, тогава белите са в безопасност.
Ако ще говориш така омразно за негрите,
ще се возиш горе с Оби.
Не, не, не!
Ти започна с политиката, а не аз.
Както вече ви казах, просто съм щастлив, че съм жив.
Мисля да позяпам навън,
и да се оставя друсането на дилижанса да ме приспи
и да сънувам какъв щастливец съм.
ТРЕТА ГЛАВА
"Галантерията на Мини"
Какво става, по дяволите? Не очаквах друг екипаж тази вечер.
Да, виждам, че е дошъл вече един.
Току-що приключих с конете.
Това не е редовната линия, но бурята ни хвана на лошо място,
а изглежда и други са закъсали. Мини и Сладкия Дейв вътре ли са?
Няма ги. Аз се грижа за мястото, докато се върнат.
Къде са Мини и Сладкия Дейв?
Казва, че ги няма. Той се грижи за мястото, докато ги няма.
Кой си ти?
Аз съм Боб.
Който и да си, помогни на Оби с конете.
Прибери ги, преди да е ударила бурята. - Прав си.
Току-що прибрах другите коне.
Помогни ми, за да ги прибера бързо. - Двамата ето там ще ти помогнат.
Чухте го, захващайте се за работа.
Аз започвам, хайде, да вървим!
Отворете! - Ритни вратата!
Ритни я, за да се отвори.
Затворете вратата! - Да, затворете я!
Ще трябва да я заковете! - Ще трябва да я заковете!
Дръжте я! - Има чук и пирони до вратата!
Да, ще трябва да я заковете! Има чук и пирони до вратата!
Подай ми чука. - Добре.
Трябват ви две парчета дърво! Едно не е достатъчно.
Две парчета. - Скапаната врата е разбита.
Още едно парче дърво.
Дай ми още едно дърво.
Дай ми пирон.
Господи!
Тази врата е за трески!
Кой идиот я разби? Някой мексиканец ли?
Боже господи! Жена!
В този снежен ад трябва сериозно да сте измръзнали.
Изглежда къщата на Мини е пълна.
Кога пристигнахте?
Преди 40 минути.
Каубоят в ъгъла ли е кочияшът ви? - Не, той също е пътник.
Кочияшът ни излезе. Каза, че ще прекара бурята при приятели.
Щастливец.
За бога, това е ужасно!
Мексиканецът чорапите ли си е прал вътре?
И ние си го помислихме, но тактично си замълчахме.
Той няма такъв проблем.
Къде има чиста вода? - Ето там.
Значи и тримата се бяхте запътили към Ред Рок, когато ви застигна бурята?
Да, и тримата пътувахме с дилижанса отвън.
Къде е кафето?
Ето там.
Махни си ръката оттам.
Новият шериф на Ред Рок пътува с нас.
Шериф на Ред Рок друг път!
Ако той е проклет шериф, аз съм маймуна.
Чудно! Може да си хапнеш банан с черното ти приятелче в конюшнята.
Новият шериф на Ред Рок е с вас? - Той лъже.
Не е никакъв шериф.
Той е дезертьор южняк. Говори колкото да не замръзне.
А на теб какво ти казах за говоренето?
Ще те шибна в мутрата, без да му пука от тези хора.
Така и не каза как се казваш. - Джон Рут.
Служител на закона ли си? - Ще я предам на закона.
Значи си ловец на глави. - Точно така, Бъстър.
Имаш ли заповед? - Естествено, че имам.
Мога ли да я видя?
Защо?
Трябва да я показваш, ако ти я поискат.
Откъде да знам дали не си злодей, който е отвлякъл тази жена,
без да имаш заповед за задържане?
Как се казваш, Бъстър?
Със сигурност не съм Бъстър.
Казвам се Осуалдо Мобрей.
Осуалдо? - Да.
Имам заповед, Осуалдо.
Приемам, че вие сте Дейзи Домергю. - Да, тя е.
Тук пише "жива или мъртва". - Да, точно така.
Превозването на отчаян престъпник, като нея, изглежда трудна работа.
Няма ли да е по-лесно, ако я превозваш мъртва?
Никой не казва, че работата трябва да е лесна.
Защо бесенето е важно за теб?
Да приемем, че не искам да прецакам палача, и той трябва да преживява.
Това ми харесва.
Позволи ми да се представя официално.
Аз съм Осуалдо Мобрей, палачът по тези места.
Значи ти водя клиент. - Така изглежда.
Друг път прекарвал ли си няколко дни заедно с клиент?
Май не съм. - Не говори с моя затворник.
Само аз ще говоря с нея. - Ясно.
Има ли нещо друго, освен кафе, което може да ни сгрее?
Барът е отворен. Последвайте ме.
Хайде, по дяволите! Замръзвам!
Аз ще напоя и нахраня конете. Вие влезте вътре и пийнете топло кафе.
Яденето ще стане скоро.
Независимо колко ще продължи бурята, ще трябва да храним конете
и да серем от време на време.
Затова двамата с Крис ще опънем въже
от предната врата до конюшнята, и от предната врата до кенефа.
Разбрахме ли се?
Идеята е добра.
Хайде, Крис.
Аз ще ти помогна.
Не, не. Влез вътре да се стоплиш.
Занимаваш се с конете в бурята. Предлагам ти помощ, а ти отказваш?
Прав си, амиго.
Много благодаря.
Хайде, последвай ме.
Ще забиваме по един на всеки десет крачки.
Оттук до вратата. - Добре.
Така, ти си издирвана за убийство.
За нуждите на сравнението приемаме, че си го извършила.
Джон Рут иска да те закара до Ред Рок и да те изправи пред съда,
и ако бъдеш призната за виновна,
населението на Ред Рок ще те обеси на площада,
а аз, като палач, ще изпълня екзекуцията.
Когато всички тези неща се случват по този начин,
цивилизованото общество го нарича справедливост.
От друга страна,
ако роднините и близките хора на този, когото си убила, са навън сега
и разбият вратата, извлекат те навън в снега, за да те обесят,
ще я наречем улична справедливост.
Добрата страна
на уличната справедливост е, че бързо потушава страстите.
Лошата и страна е, че грешното лесно става правилно.
Ти ще си получиш заслуженото, докато други може и да не го получат.
Всъщност каква е разликата между двата начина?
Разликата съм аз.
Палачът.
Аз няма да получа удовлетворение като те обеся, за мен това е просто работа.
Ще обеся теб в Ред Рок, ще отида в друг град и там ще обеся някой друг.
Човекът, който дърпа лоста,
за да ти скърши врата, ще бъде безпристрастен.
Тази безпристрастност е в основата на правосъдието. Ако тя липсва,
справедливостта е в опасност или изобщо я няма.
Амин!
Нищо лично, каубой. Просто ти привличам вниманието.
Ами хубаво,
имаш го.
Какво пишеш?
Само неща, за които мога да пиша. - Например?
Историята на моя живот.
Пишеш история на живота си? - Можеш да се обзаложиш.
Аз вътре ли съм?
Току-що влезе.
След като обичаш истории, защо не ми кажеш какво те доведе тук?
Кой пита? - Аз.
Джон Рут. Водя тази в Ред Рок, за да я обесят.
Не бих прекарал няколко нощи с човек, когото не познавам.
А теб не те познавам. Така че...
Кой си ти?
Джо Гейдж. - Какво?
Така се казвам. Джо Гейдж.
Добре, Джо Гейдж, защо отиваш в Ред Рок?
Аз не отивам в Ред Рок. - А къде отиваш?
На около 15 километра от Ред Рок. - Какво има там?
Майка ми.
Майка ти ли?
Слушай, аз съм прост каубой.
Прибирам се от дълъг път.
Този път не бях просто каубой.
Бях партньор.
За пръв път в моя живот
изкарах добри пари.
Сега се прибирам вкъщи да прекарам Коледа с майка си.
Това е забавно.
Не изглеждаш като човек, който се прибира за Коледа.
Ами, да.
Знаеш как е, външният вид може да лъже,
защото аз определено съм от типа хора,
които се прибират, да прекарат Коледа вкъщи с майка си.
Коледа с мама.
Това е прекрасно изживяване.
Достатъчно добро ли е за теб?
Джон Рут?
Засега.
Просто стой настрана от затворника ми.
Здрасти, старче.
Генерал.
Генерале!
Вие, сър, сте хиена
и аз нямам желание да говоря с вас.
И по-лошо са ме наричали.
Така да бъде, генерале.
Съжалявам, че те обезпокоих.
Ритни я, за да се отвори. - Какво?
Ритни я, за да се отвори!
Мамка му, затваряйте! - По-бързо!
Вече е достатъчно студено тук.
Няма резе. - Трябва да я заковеш.
Чукът и пироните са до вратата. - Има чук и пирони ето там!
Мамка му!
Дръж това, Крис. - Тук.
Трябва да я заковете!
Трябват ви две парчета дърво, заковете още едно.
Едно не е достатъчно! Ще се отвори.
По дяволите! - Ще се отвори, ако не заковете...
Млъкни! - Разбрах. Мама му стара!
Божичко, тази врата се отваря, като краката на курва!
Сега зацепих за Галантерията.
Било е шега. Как е кафето?
Вече е доста добро, ако мога така да се изразя.
Благодаря.
Познай кой е това?
Бъфало Бил?
Едва ли.
Аз съм Осуалдо Мобрей. Аз съм... - Той е палачът на Ред Рок.
Така ли? - Да, аз съм.
Чудесно, радвам се да ви видя, г-н...?
Мобрей. - Мобрей. Аз съм Крис Маникс.
Новият шериф на Ред Рок. - Наистина ли?
Конски фъшкии!
Не му обръщай внимание. - Конски фъшкии!
Приятелчето до печката е невероятният кочияш Оби.
Това е единственото вярно нещо, излязло от устата ти.
Ще бесиш Ланс Лоусън в Ред Рок ли? - Точно.
Носиш ли заповед? - В чантата ми е.
Мога ли да я видя? - Разбира се.
Кой е Ланс Лоусън?
Един, дето седи в затвора на Ред Рок от месец.
Той застреля оня, който беше шериф на Ред Рок преди мен.
Точно.
Тя какво имаше предвид, когато каза, че има негър в конюшнята?
Че Джон Рут има приятел негър, ловец на глави, който е в конюшнята.
И всички охраняват нея? - В началото не била такава идеята,
но в момента вече е такава.
Искаш ли малко отрова в кафето? - Да.
Петима сте.
В Галантерията на Мини май ще е задушевно през следващите дни.
Така е.
Кой е приятелчето с писмото от Линкълн?
С Линкълн какво? - С писмото от Ейбрахам Линкълн.
Президентът Ейбрахам Линкълн?
Да не би ти да си си писал с него? - С президента ли?
Извинявай, чух, че някой от групичката ви има писмо от Линкълн.
Помислих, че може да си ти. - Не е той!
Чернокожият в конюшнята.
Негърът в конюшнята има писмо от Ейбрахам Линкълн?
Да.
Негърът в конюшнята има писмо от Ейбрахам Линкълн?
Ти как се казваше?
Боб. - Уорън. Мини и Дейв тук ли са?
Мини и Сладкия Дейв заминаха при майка й на север.
Какво? - Да.
Не са тук ли? - Да, на гости на майка й са.
На майка й? - Да.
Никога не съм знаел, че Мини има майка.
Всеки има майка.
Да, предполагам.
И тя те остави да командваш тук? - Да.
Това не е типично за Мини.
Лъжец ли ме наричаш?
Все още не.
Но ми звучи странно. - Кое ти звучи странно?
Първо, Мини никога не ми е изглеждала сантиментална.
Второ, не мога да си представя Дейв да си вдигне дебелия гъз,
освен да си сипе вода, или ако Мини не го халоса с тигана по главата,
камо ли да пътува на север.
Звучи ми така сякаш ме наричаш лъжец, негро.
Да, наистина така звучи, нали?
Но аз все още не съм свършил.
Мини предлага ли все още храна?
За яхния ли говориш? - Да.
Да, сервираме.
Все още ли усмърдява със "Стария пъдпъдък" в лулата си?
Мини не пуши лула.
Свива си собствени цигари.
С тютюн "Червена ябълка".
Но, друже, мисля, че ти вече знаеш всичко това.
Така е, сеньор Боб.
Исках да се убедя, че ти го знаеш.
Напълни я, Оби.
Мама му стара!
Благодаря.
Отрежете ми краката и ме наречете джудже...
Да не би да виждам генерал Санфърд Смитърс?
Имаш добро зрение, синко.
Гръм да ме удари!
Ген. Санди Смитърс Непукиста!
Капитан Крис Маникс от Мародерите Маникс.
От хората на Ърскин? - Да, сър.
Мога ли да седна, сър? - Според янките сме свободна страна.
Генерал Санди Смитърс.
Мили боже!
Баща ми ми е говорил за вас.
Чух, че сте показали ада на северняците.
Аз и моите момчета си свършихме работата.
Както Ърскин с неговите момчета. - Така е, свършихме я.
Проклетите янки. - Не познавах лично баща ти, синко.
Но винаги съм уважавал решенията му.
Благодаря ви за думите, генерале. Те означават много за него.
Да ви донеса ли кафе?
Ще ми бъде приятно. - Ами одеяло?
Ще ми бъде още по-приятно.
Знаете ли какво, ще ви дам моето.
Ето, генерале.
Какво ви доведе тук, сър, ако ми позволите да попитам?
Момчето ми. - Имате син, който живее в Ред Рок?
Синът ми,
Честър Чарлс Смитърс,
умря тук преди няколко години.
Простете ми, сър!
Няма за какво, синко.
Както казах, това беше преди няколко години.
След като се уволни от служба,
дойде тук на хълмовете в Уайоминг
да търси щастието си.
Никога не чух нищо повече за него.
Купих му празен гроб
в гробището на Ред Рок.
Сега идвам, за да му поръчам надгробен камък.
Със сигурност ли си е отишъл?
Може да живее сам в пущинака. Трудно е, но се свиква.
Ако беше свършил работата, за която беше дошъл,
щеше да се прибере вкъщи.
Затвори я!
Дръж я затворена, докато я закова! - Кой идиот я е разбил?
Просто я дръж.
Мамка ти!
Дръж я!
Добре.
Дръж я, дръж я, черни амиго.
Трябват ни две парчета дърво.
Мамка ти!
Готови сме, скапана врата!
Доста шапки има вътре, сеньор Боб?
Предвид политиката на Мини за никакви шапки вътре,
която беше от железните правила на бара,
които трябваше да спазваме и в нейно отсъствие.
Отпуснал си му края, що се отнася до шапките.
Виновен съм, отпуснал съм му края, що се отнася до шапките.
Нека да забравим за шапките днес, предвид бурята, която бушува,
а утре ще си направим ден без шапки.
Знаеш татко ми, казвах му!
Казвах му, че Дейвис беше куражлия,
но трябваше да обяви Монтгомъри за столица, а не Ричмънд.
Да, сър. Съгласен съм, че армията в Северна Вирджиния, можеше да се...
Казах, че армията в Северна Вирджиния можеше да се използва по друг начин.
Млъкни!
Оби?
Познавате ли този негър, сър?
Не познавам този негър.
Но знам, че е негър.
И само това искам да знам.
Само че този негър не е кой да е негър.
Този негър е... - Генерал Санфърд Смитърс?
Битката при Батън Руж?
Информирай негъра в кавалерийска униформа,
че аз командвах дивизия на Конфедерацията
при Батън Руж.
Майор негър, ген. Смитърс иска да... - Чух го, селяко!
Предай на стария белчо, че и аз бях при Батън Руж.
От другата страна.
Това е интересно.
Генерал Смитърс, той каза, че също е бил при Батън Руж.
От другата... - Капитан Маникс, кажете на негъра,
че аз не признавам негри в униформа на северняци.
Пленихте цял цветнокож отряд в този ден,
но нито един цветнокож войник не стигна до затвора, нали?
Нямахме нито време, нито храна.
Нито желанието да се грижим за конете на северняците,
камо ли за негрите на северняците.
Така че ги застреляхме на място! - Господа!
Господа!
Знам, че американците не биха допуснали
нещо като пълна капитулация да развали хубавата им война,
но силно препоръчвам да не пресъздавате битката при Батън Руж
по време на бурята в Галантерията на Мини.
Така, нубийски приятелю,
докато разбера, че страстите се нажежават, мина малко време,
но ако застреляш невъоръжения старец, ти гарантирам, че ще те обеся
веднага, щом пристигнем в Ред Рок.
Мамка му и аз ти го гарантирам!
Да, Уорън, това е проблемът със старите хора.
Буташ ги по стълбите и казваш, че е инцидент,
но не можеш да ги застреляш.
Господа, след като изглежда сме заседнали тук
за няколко дни,
мога ли да ви предложа възможно решение?
Ще разделим мястото на половина.
Северната страна и южната страна.
Масата за хранене
ще бъде неутрална територия.
Да кажем, че половината заведение с камината
символично ще представлява
Джорджия.
Докато барът,
ще представлява
Филаделфия!
Докато барът е Филаделфия, аз съм съгласен.
Все още ли важи сделката, която сключихме в дилижанса?
Аз ще ти помогна да защитиш твоите 8 хиляди, а ти моите 10 хиляди.
Един от тези другарчета не е този, за когото се представя.
А какъв е?
В съдружие с нея. Това е.
Един от тях, може би двама, искат да видят Домергю свободна.
За да постигнат целта си, ще избият всички тук.
Разполагат с няколко дни,
затова просто ще седят и ще чакат подходящ момент.
Тогава ще ударят.
Нали, кучко?
Щом казваш, Джон.
Сигурен ли си, че не те гони параноята?
В най-добрия случай онази хиена там не е така кротък като Дейзи.
Той няма да стои и да чака възможността.
Не е толкова лесно да си търпелив и да чакаш удобния момент.
Ще прояви нетърпение и ще спре да чака.
Ще се опита да създаде удобен момент. Тогава къртицата ще се покаже.
Ти какво ще кажеш по въпроса?
За бълнуването на Джон Рут ли?
Той е съвсем прав.
Имам тайна уговорка с един от тези. Само чакаме всички да заспят.
Тогава ще ви убием.
Моля за внимание!
Чуйте ме!
Това е Дейзи Домергю.
Търси се жива или мъртва за убийство. Наградата е 10 хиляди долара.
Тези пари са мои, момчета.
Няма да ги деля с никой.
Няма да ги изгубя.
Щом слънцето се покаже, тя отива в Ред Рок на бесилото.
И така...
Някой от вас
планира ли да ме спре
да го сторя?
Сериозно ли?
Никой ли не е против?
Е, значи съм голям късметлия.
Както и да е,
надявам се, че разбирате,
че няма как да ви вярвам.
Обстоятелствата ме принуждават
да взема
мерки.
Като казваш мерки,
защо имам чувството, че имаш предвид мен?
Защото ще взема оръжието ти, синко. - Наистина ли?
Нищо лично. - Само моето ли?
Палачът също има оръжие. - Ще се оправя с него след това.
Без него се чувствам все едно съм гол.
Моето е тук.
Аз ще те защитавам.
Черната работа никога не свършва, нали, Джон Рут?
Точно така, Джо Гейдж.
А сега оръжието. - Искаш ли го?
Ще трябва да си го вземеш...
Успокой се!
Махни ръката си от оръжието.
Мигни, ако си спокоен.
Мигна ли? - Да.
Мигни, ако ще останеш спокоен.
Мигна. - Вземи револвера.
Много съжалявам, синко.
Казах ти, нищо лично, просто предпазна мярка.
Много подло.
За съжаление за вас важи същото, господин...
Мобрей.
Предпазните мерки са важни, защото животът е ценно нещо.
Подай ми онова ведро.
Оби!
Отиди в кенефа.
Занеси и изсипи ведрото в ямата.
Защо да излизам аз? - Облечен си, и донякъде ти вярвам.
След вас, майоре.
Така.
Ще те разкопчея, докато ядем.
Да не ти хрумнат идеи, които няма да ми харесат.
Повдигнеш ли задника си дори с един сантиметър,
ще получиш куршум в гърлото.
Домергю,
предполагам, че бурята е добре дошла за теб?
Нали не ме чуваш да се оплаквам? - Не, не те чувам.
А ти, Осуалдо?
Какво аз?
Предвид всичко, което правя, нямам право да те съдя,
но не те ли жегва отвътре, че ще трябва да обесиш жена?
Докато жените могат да натискат спусъка,
щом бесим мъжете, ще бесим и жените.
Не се бях замислял за нещата по този начин.
Някои от тези копелдаци са толкова зли, че заради тях работата си струва.
Ти просто бесиш гадните копелдаци,
но гадните копелдаци си заслужават бесенето.
Проклет кучи син!
За малко да умра!
Няма да излизам в тази гадост повече никога! Никога!
Добре ли си, Оби? - Добре съм.
Ще се оправя. Само трябва да се стопля.
Искаш ли яхния?
По-късно.
Така е добре.
Как я караш, черни майоре?
Не съм в настроение, Крис Маникс. Не ме занимавай с фъшкиите си.
Джон Рут казва, че имаш писмо от Линкълн.
Казах ти да сереш другаде. - Точно така, Джон.
Каза го, нали така? - Да, казах го.
Значи имаш писмо от Ейбрахам Линкълн? - Да.
Онзи Ейбрахам Линкълн? - Да.
Ейбрахам Линкълн, президентът на Съединените американски щати?
Да. - На Америка?
Имаш писмо лично от него? - Да.
Озаглавено със "скъпи майор Уорън"? - Не, озаглавено със "скъпи Маркъс".
Имаш "Скъпи Маркъс" от Ейбрахам Линкълн,
президент на Съединените американски щати?
Може ли да го видя? - Не, не може.
Ти явно не си обикновен негър, произволно избран от списък с войници.
Според Джон
вие сте водили кореспонденция. - Така е.
Според Джон вие сте си били приятелчета по писмо.
Да.
А приятелчетата по писмо,
на практика са приятели.
Джон Рут,
наистина ли смяташ, че страхлив негър, изгонен от армията,
може да е приятел с президента на Съединените американски щати?
Джон Рут, ще те разочаровам, но никой в Галантерията на Мини,
не си е писал с Ейбрахам Линкълн,
най-малко онзи негър ей там.
Излъга ли ме?
Разбира се.
Това беше добро, Уорън!
Страшна приказка, негро!
Страшна приказка!
Значи това, което казват за вас е вярно.
Да не вярвам и на дума, която излиза от устата ви.
Какво има, Джон Рут?
Нараних ли те?
В интерес на истината, да.
Знам, че съм единствения черен кучи син,
с когото си имал вземане-даване,
но нямаш представа какво е да си черен в Америка.
Черните са в безопасност само когато белите са обезоръжени.
А това писмо, постигаше ефекта на обезоръжаване.
Наричай го както искаш.
Аз смятам, че е мръснишки номер.
Искаш ли да знаеш защо лъжа за нещо такова, бели човече?
То ме качи в дилижанса, нали така?
Ще ти споделя, че за разлика от добрия Джон,
писмо от Ейбрахам Линкълн нямаше да има същия ефект върху мен.
Аз бих се изпикал върху него. - Аз го наплюх.
Браво, сестро!
Уорън, проклет да си! Остави стареца на мира!
Не се меси, кучи сине, с него бяхме заедно на бойното поле!
И това ли няма да признаеш?
Предполагам, че си бил там.
Мога ли да се присъединя?
Да, можеш.
Проклятие!
Как е животът след войната?
Краката ми са на място.
Двете ми ръце също.
Не се оплаквам.
Имаш ли жена?
Умори я треска миналата зима.
Как й беше името?
Бетси. - От Джорджия?
Аугуста.
Момче от Атланта с момиче от Джорджия.
Отглеждах коне от Кентъки.
Баща й притежаваше развъдника, откъдето купувах понитата си.
Проклятие!
Извадих късмет с нея.
С парите, които й даде, купихме няколко овощни градини.
Доста добре се уредих.
Наредих се доста по-добре от много мои събратя.
Синът ти дойде тук преди няколко години.
И той говореше добре за майка си.
Познавал си момчето ми? - Дали съм го познавал?
Да...
Познавах го.
Не познаваш момчето ми.
Както кажеш.
Познаваше ли сина ми?
Знам деня, в който умря.
А ти? - Не.
Искаш ли да знаеш? - Да.
Това беше денят, в който ме срещна.
Дойде на лов за негърски глави.
Тогава наградата вече беше 5 хиляди долара и почести.
В онова бунтовническо време, 5 хиляди само за да отрежеш негърска глава,
беше доста добра сделка.
Джони изкачи планината, за да търси късмета си.
Но късмет всъщност нямаше.
Откри само мен.
Идваха тук и запяваха друга песен,
щом се изпречваха пред дулото на негърския ми револвер.
"Да забравим всичко. Аз тръгвам по моя път, а ти по твоя."
Това са думите на твоя Честър. - Проклет лъжец!
"Ако ме пуснеш да се прибера при семейството ми, кълна ти се,
че повече никога няма да стъпя в Уайоминг."
Всички това казваха.
Докато се молеше за живота си,
твоето момче ми разказа целия си живот.
Ти беше в историята му, генерале.
И осъзнах, че съм хванал сина
на проклетия убиец на негри от Батън Руж.
Осъзнах, че ще се позабавлявам. - Затваряй си негърската уста!
Генерал Смитърс, не го слушай, той не познава момчето ти!
Само е дочул защо си тук.
Денят, в който убих сина ти, беше мразовит.
Нямам предвид типичен зимен ден в Уайоминг. Беше по-студено.
И в този мразовит ден,
докато синът ти стоеше от другата страна на револвера ми,
аз го накарах да се съблече.
По гол задник!
Накарах го да ходи.
Разхождах голия му задник два часа, преди да припадне от студ.
Наистина ли не познаваше момчето ми? - Не, не го познава!
Той е подлец, който иска да те провокира!
Тогава започна да се моли отново.
Този път не се молеше да се прибере вкъщи.
Знаеше, че никога вече няма да види дома си.
Не молеше и за живота си, защото знаеше, че е на свършване.
Единственото, което искаше,
беше одеяло.
Не съди строго момчето, генерале. Ти никога не си изпитвал такъв студ.
Ще се изненадаш какво би направил измръзнал човек за едно одеяло.
Искаш ли да знаеш какво направи момчето ти?
Извадих големия си черен чеп от панталоните
и го накарах да коленичи пред мен в снега.
Сграбчих косата му в ръката си
и вкарах големия черен Джонсън чак до проклетото му гърло.
Беше налят с кръв и беше топъл.
Можеш да се обзаложиш, че беше топъл.
А Честър Чарлс Смитърс
смучеше топлия черен чеп,
колкото можеше.
Вече си представяш картинката, нали?
Твоето момче...
с черния член в устата му.
Той се клати и плаче,
а аз се смея.
И той не схваща.
Но ти разбираш, нали, Санди?
Не му дадох никакво одеяло.
Дори след всичко, което направи, а той направи всичко, което поисках.
Никакво одеяло.
То беше просто обещание на лъжец.
Също като онези съюзнически униформи на кавалерията,
които ти избра да не признаеш.
Какво ще направиш, старче?
Ще прекараш ли следващите два-три дни,
като игнорираш негъра, който уби сина ти
и го е накарал така да страда?
Ще игнорираш ли това, че го накарах да...
оближе моя Джонсън?
Най-глупавото нещо, което направи твоето момче,
беше да ми каже,
че е твой син.
ЧЕТВЪРТА ГЛАВА "Домергю има тайна"
Минаха около 15 минути, откакто се разделихме с нашите герои.
Джо Гейдж доброволно изнесе тялото на Смитърс навън.
За негов помощник теглиха сламки
и Оби изтегли късата.
Крис, Джон Рут и Осуалдо проведоха бурен дебат,
относно законността на убийството, на което бяха станали свидетели.
Маркъс Уорън, убеден в своята правота, ги игнорира,
седна сам на масата и си пийна бренди.
Капитан Маникс взе палтото на генерала и се присъедини към Осуалдо.
Ози, идеята ти е добра.
Да осветим това място.
Джон Рут държеше вратата, докато чакаше Джо Гейдж и Оби да се върнат.
Боб се наслаждаваше на "Червена ябълка".
През това време Домергю
не беше помръднала от мястото си, откакто Джон Рут я разкопча.
Джон Рут!
Да.
Може ли да посвиря на китарата ей там?
Да се върнем малко назад.
Твоето момче с черния член в устата му.
Петнайсет минути по-рано майор Уорън застреля генерал Смитърс пред всички.
Около 40 секунди преди това, нещо също толкова важно се случи,
но не всички го видяха.
Докато майор Уорън завладяваше тълпата с истории за черни пишки и бели усти,
някой
отрови кафето.
... той направи всичко, което поисках. Никакво одеяло.
Единственият, който го видя,
беше Домергю.
Затова тази глава се нарича
"Домергю има тайна"
Джон Рут!
Да.
Може ли да посвиря на китарата ей там?
Да.
Гледай да се върнеш тук с китара,
иначе револверът ми ще засвири
погребалния марш на Домергю, схващаш ли?!
Да, да, ясно.
Тананикаше си тази в дилижанса, нали?
Да.
Приятна е.
Има ли още куплети? - Да.
Давай тогава.
Дай ми тая китара!
Музикалната пауза свърши!
Обърни се.
Не, не, не! - Да, да, да, млъквай!
Като стигнеш в ада, Джон,
кажи, че Дейзи те праща.
Маникс, кафето!
Божичко!
Дай ми шибаното оръжие!
Не ме изпитвай, кучко!
Всички да си вдигнат задниците и застанете до стената ей там.
Проклятие!
Отиваш или не отиваш, Джо Гейдж. Ти решаваш.
Ще отида. - Тогава отивай.
Ти също, сеньор Боб.
Всички се обърнете и вдигнете ръце на стената.
Махнете снегоходките.
Всички ще мълчите и ще правите каквото ви кажа.
Отворите ли уста, получавате куршум.
Ако помръднете неочаквано или необичайно, получавате куршум.
Без предупреждение - куршум.
Ясно ли е?
Искам да чуя, "ясно"! - Ясно!
Ясно. - Разбрахме.
Крис Маникс, ела от тази страна.
Хайде!
Извади оръжието от кобура ми.
Насочи го към тях.
Както казах, никой да не прави нищо. Абсолютно нищо!
Иначе ги убиваш.
В крайна сметка реши да ми повярваш, че съм новият шериф на Ред Рок, а?
За това не съм сигурен,
но ти не си този, който отрови кафето, защото почти отпи от него.
За разлика от някой от тях.
Дай ми ключа.
Шибан черен копелдак!
Ти ще умреш в тази планина, а аз ще се смея, когато това стане.
Какво казах за говоренето?!
Бях сериозен!
Трябва да разбереш, че уби единствения човек тук,
който искаше да стигнеш жива до Ред Рок.
Един от вас
действа с нея.
Или двама от вас са с нея.
Или всички вие...
но само един от вас е сипал отровата в кафето.
Какво има кучката, което да накара мъж да дойде дотук в тази буря
и да убие хладнокръвно,
изобщо не разбирам.
Джон Рут се опитва да обеси жената,
затова го убивате... добре.
Възможно е.
Но Оби нямаше да беси никого.
Със сигурност нямаше. - Въпреки това сега лежи мъртъв.
Съвсем мъртъв, кучи синове! - Като всеки, който щеше да пие кафе.
Като мен например!
Всички, които не сте имали вземане-даване с отрови, се замислете.
Замислете се за това, че можеше и вие да се търкаляте на пода,
а човекът до вас да е отговорен за това.
Аз знам на кого да заложа.
Точно така, Джо Гейдж, теб гледам.
Не бързай, Крис.
Ще стигнем и до там.
Да забавим темпото.
Да го забавим съвсем.
Кой направи кафето?
Той.
Той беше, така ли? - Той беше, така ли?
Яхнията ме накара да се замисля.
Откога казваш, че я няма Мини?
От седмица ли?
Майка ми правеше яхния.
Винаги беше една и съща, без значение какво беше месото.
В плантацията имаше един чичо Чарли.
Той също готвеше яхния.
Ядях я, откакто бях малко хлапе,
докато станах голям мъж.
Независимо от месото, тя винаги имаше един и същи вкус.
Не съм ял яхнията на Мини от 6 месеца и не съм специалист,
но това със сигурност е нейната манджа.
И ако тя е заминала от седмица на север, за да види майка си,
как е сготвила яхнията тази сутрин?
А това!
Това тук е креслото на Сладкия Дейв.
Когато седнах по-рано, не можех да повярвам.
Никой не сяда в креслото на Сладкия Дейв.
Мястото може да е на Мини, но това със сигурност
е креслото на Сладкия Дейв.
И ако той е заминал на север,
сигурен съм, че креслото щеше да замине с него.
Какво има там?
Каквото си мислех.
Кръвта на Сладкия Дейв.
Какво?
В убийство ли ме обвиняваш?
Струва ми се, сеньор Боб,
че този, който работи с нея,
не е този, за когото се представя. Ако това си ти,
значи Мини и нейният мъж не са на гости при мама.
Сигурно лежат мъртви някъде отвън.
Ако си ти, англичанино,
то истинският Осуалдо Мобрей също е някъде там, а ти си самозванец.
Или приемаме моята теория, че го е направил най-грозният.
Това значи, че си ти, Джо Гейдж.
Сигурно си заключил, че кафето е отровено, докато убиваше стареца.
Да.
Е, мой черни амиго, по време на инцидента
аз стоях в онзи край на стаята и свирех "Тиха нощ" на пианото.
Не съм казал, че си отровил кафето. Казах, че не си сготвил задушеното.
Теорията ми е,
че работиш с човека, който е отровил кафето.
Двамата сте убили Мини, Сладкия Дейв
и всеки извадил късмет да посети Галантерията на Мини тази сутрин.
Така или иначе сте решили да затриете Джон Рут
и да освободите Дейзи,
но не сте предвидили бурята и не сте предвидили нас двамата.
Дотук стигнах. Как се справям?
Имаш голямо въображение за негър.
Ще ме убиете ли, заради измислената негърска теория?
Или ще я докажеш?
Не е толкова измислена, сеньор Боб,
и е малко повече от теория.
От колко време работиш при Мини?
От четири месеца.
Ако беше тук преди 2 години и половина, щеше да знаеш,
че една табела висеше над бара.
Мини споменавала ли е?
Не.
Знаеш ли какво пишеше на тази табела, сеньор Боб?
"Забранено за кучета и мексиканци"
Мини я окачи в деня, в който отвори Галантерията.
Тя вися над бара, докато Мини не я свали преди около 2 години.
Знаеш ли защо?
Защото започна да пуска кучета.
Мини харесва всякакви хора,
обаче със сигурност не обича мексиканци.
Затова като ми казваш, че Мини е заминала на север при майка си,
ми се струва доста невероятно, но може и да е така.
Но да ми казваш, че Мини Минк е оставила Галантерията,
която е най-ценното нещо в живота й,
в ръцете на проклет мексиканец?
Това имах предвид в плевнята като казах, че не е типично за Мини.
Сега аз те наричам лъжец, сеньор Боб.
И ако лъжеш, а ти го правиш,
значи си убил Мини и Сладкия Дейв.
Четири мизерни куршума и край със сеньор Боб.
Въпреки това все още не сме близо
до този, който отрови кафето.
Нали така, Крис? - Със сигурност не сме.
Някой от вас е сипал отрова в кафето, за да освободи Дейзи.
Ако не чуя признание от един от вас, копелдаци, сега, веднага, на секундата
ще излея цялото канче с кафе в гърлото на кучката.
Добре, времето свърши!
Спри! Аз го направих, аз отрових кафето.
Знаех си, мамка му!
Сега ще умреш, копелдако!
Майор Уорън, позволи ми да изпратя този грозник в ада.
Ти уби Оби, а той струваше повече от теб. Уорън, мога ли да го убия?
Кажи адиос на топките си.
Майор Уорън!
Аз нямам оръжие, шерифе!
ПЕТА ГЛАВА "Четиримата пътници"
По-рано същата сутрин
Чарли, как я караш? - Здрасти, Ед, Джуди!
Колко места имаш? - Днес е пълно, приятел.
Вътре има един. - Ще почака, нямам място.
Говори с Мини, защото тоя е тук от два дни, а Мини иска да го разкара.
Не мога да направя място, което нямам.
Защо не поканиш пътниците вътре, запознай ги с Мини.
Стопли се, пий едно кафе. - Става.
Заповядайте всички в Галантерията на Мини.
Излезте и се разтъпчете. Като решите, влезте,
стоплете се при огъня, пийнете кафе. Аз ще ви запозная с Мини.
Привет, Мини!
Няма да ти казвам как да работиш,
но мислех, че задължително ще имаш готово кафе.
Влезте, не се срамувайте. - Шапките!
Това е Мини, а това е нейното място.
Тази, дето скубе пилето зад мен, е Джема.
Прекрасна усмивка, Джема!
Човекът в униформата не познавам, но другият е Сладкия Дейв.
Здрасти, Дейв. - Здрасти, Джуди!
Мини, това са нашите пътници.
Това не е достатъчно.
Свалете си парцалите, да видя лица, да чуя имена.
Осуалдо Мобрей, госпожо.
Джо Гейдж. - Боб.
А аз съм Джоди.
Това място е приятна изненада сред този леден ад навън.
Настанявайте се, стоплете се край огъня.
Ще се стоплим при печката, ако нямате нищо против.
Печката, камината, все тая. Само да се стоплите.
Джуди спомена нещо за най-хубавото кафе в целия свят.
Да, Джуди наистина спомена нещо за най-хубавото кафе.
Не знам дали е най-хубаво, но ще ви кажа какво е:
то е горещо и силно, и в този сняг със сигурност ще затопли задниците ви.
Преди да го продаваш, го направи.
Върви да помогнеш на Чарли с дисагите и доведи Ед вътре.
Да, госпожо, но оправи кафето. - Ще те оправя аз теб!
Не знам, някакъв старец. - Нищо не бих могъл да направя.
Просто ти предавам какво ми каза тя.
Прати ме да помогна на Чарли и иска да говори с теб.
Чарли, погрижи се за конете. - Ясно, Ед.
Госпожице Мини, ще ми дадете ли цигара?
Разбира се, скъпи. Пуша "Червена ябълка", става ли?
Любимият ми е.
Не ми обръщайте внимание, господа, аз само си зяпам.
Играеш ли?
Знаеш ли, че поне 12 човека
са ме учили на проклетата игра. Все не запомням ходовете.
Но ако не преча, бих искал да погледам.
С удоволствие ще скъсам задника на стареца пред публика.
Няма да скъсаш нищо.
Това е много хубаво, какво е? - Френски.
Говорите ли френски?
Какво значи това? - Означава "да".
Да.
Дейв, питай ме дали задникът ми е дебел!
Какво? - Питай ме дали ми е дебел задникът.
Дебел е.
Казах да ме питаш. - Защо?
Просто го направи. - Задникът ти дебел ли е?
Мога да говоря френски!
Ти ли отговаряш за желираните бонбони?
Колко ментови пръчици ще получа за петаче?
Пет. - Добре.
Ето. - Благодаря, сладурче.
Добре.
Нека ви помогна, госпожо.
Свалих багажа ви в случай, че искате да се преоблечете преди Ред Рок.
Ментова пръчица?
Благодаря.
Защо ти викат Джуди Шестте коня?
Аз съм единствената Джуди, която може да кара впряг от шест коня.
Въпросът беше тъп.
Ще подържиш ли тук?
Няма да мръдне, госпожо. Няма да мръдне.
Имаш много сладък акцент, от Англия ли си?
Възразявам! - Нова Зеландия.
Внимателно, госпожо. - Близо ли е до Стара Зеландия?
Оукланд, какво е Оукланд, мамка му? - Аз съм от там, най-големия ни град.
Кафето е готово! - Време беше.
Най-доброто кафе в планината. - Не съм много сигурна.
Кочияшите го харесват. Пътниците не толкова.
Повечето го смятат за твърде силно. - Няма как да е твърде силно тук.
Е, какво мислиш?
Мамка му!
Малкият се справя много добре. - Не съм сигурен.
Пипа добре, има подход.
А старецът?
Не можем да вярваме на стария пръдльо.
Разбира се, че можем. Само трябва да го убедиш да ни вярва.
Без тези двамата, мястото ще изглежда доста празно.
Той ще е пълнеж, не много, но все пак е нещо.
Какво мислиш, Пийт?
Признавам, че той прави сценката по-убедителна.
Да съберем труповете и да ги метнем в кладенеца,
после да закараме конете в плевнята и да ги нахраним.
Почакай, да разкараме конете, е лесната част.
Трудната ще е да влачим тези дебелаци нагоре-надолу из планината, приятел.
Това е магазин, така че тук някъде трябва да има ръчна количка.
Започнете с конете, а аз като приключа вътре,
ще дойда при вас.
Виж, току-що започнах работа тук.
Каквото и да е направила Мини, за да ви ядоса,
аз нямам нищо общо.
Е, старче!
Ако беше котка,
станалото току-що
щеше да се брои за един от деветте ти живота.
Осъзнаваш ли, че за малко не се озова на върха на купчината негри?
Да, и що се отнася до купчината, която трупаме отзад,
може ти да си нейният генерал. Какво ще кажеш?
Не съм и очаквал друго. - По-спокойно, старче.
Може и да се измъкнеш.
По-късно днес
един мръсен кучи син ще дойде тук.
Ще води сестра ми със себе си,
окована за него с вериги.
Води я в Ред Рок, за да бъде обесена.
Знаеш ли защо? - Не.
Заради десет хиляди долара.
Ето защо.
Когато дойде тук,
аз ще го убия и ще освободя сестра си.
Има ли някаква причина, поради която ще се опиташ да ме спреш,
да спася сестра си от въжето?
Не. - Нямаш.
Не, нямам. - Сигурен си, че нямаш.
Все пак току-що убихме Мини и Сладкия Дейв.
Ти и Сладкия Дейв изглеждахте доста близки.
Току-що го срещнах. Не ми пука за тях, нито за теб, нито за сестра ти
или кой да е кучи син в Уайоминг.
Добър отговор, старче.
Когато дойдат тук,
стой си на задника и гледай да не се набиваш на очи.
Не казвай нищо, освен "здравей", "благодаря", "лека нощ".
Може би и името си, но това е всичко.
"Здравей", благодаря", "лека нощ" и...
Може би името си. - Името си.
Бъди старец, бъди изкуфял. Гледай да задремеш.
И не казвай нищо, изобщо нищичко
на ловеца, който държи сестра ми.
Разбираш ли? - Да.
Щом е безопасно, ще го убия, ще освободя сестра си и те оставям.
Става ли?
Става, благодаря ти.
През следващите четири часа Джоди и момчета хвърляха телата в кладенеца.
Прибраха конете.
Почистиха наоколо.
Скриха оръжия в случай на нужда.
И зачакаха Джон Рут и Дейзи да пристигнат.
Ето ги.
Момчета, пригответе се!
Да се подготвим.
Помнете, няма значение дали сме четирима или четирийсет,
ще се изправим срещу Джон Рут, въоръжен и закопчан за сестра ми.
Няма да е лесно да го убием, преди да застреля сестра ми.
Но ние ще направим точно това.
Всичко ще опира до търпението.
Затворен тук за два-три дни, по някое време все ще притвори очи
и тогава ще му пръснем главата.
Помни, старче!
Сестра ми не слезе ли жива от планината, ти също умираш.
Ще дам всичко от себе си.
Успех, приятел.
Какво става, по дяволите? Не очаквах друг екипаж тази вечер.
Да, виждам, че е дошъл вече един.
Току-що приключих с конете.
Това не е редовната линия, но бурята ни хвана на лошо място,
а изглежда и други са закъсали.
Още едно.
Мини и Сладкия Дейв вътре ли са? - Не, аз движа нещата, докато ги няма.
Къде са Мини и Сладкия Дейв?
Казва, че ги няма. Той се грижи за мястото, докато ги няма.
Кой си ти? - Аз съм Боб.
Който и да си, помогни на Оби с конете.
Прибери ги, преди да е ударила бурята. - Прав си.
Току-що прибрах другите коне. Помогни ми, за да ги прибера бързо.
Двамата ето там ще ти помогнат.
Чухте го, захващайте се за работа.
Хайде, да вървим.
Отворете! - Трябва да я ритнеш.
Ритни я, за да се отвори.
ПОСЛЕДНА ГЛАВА Черен човек, бял ад
Как я караш, старче?
Отстреляха топките ми и те замръзват.
В същото време горят, а аз кървя като заклано прасе.
Мисля, че ще умра.
Тези копелдаци го направиха.
Така я карам. А ти как я караш?
Кракът ме боли доста,
но ако пренеса цялата тежест върху десния крак...
Просто бях саркастичен, не ми пука за крака ти!
Ти... настани се удобно.
Не бери грижа за удобството ми. Мамка му, не си чувствам задника.
Тревожи се за негодника, който простреля камбанките ми от мазето.
Добре!
Ти!
Дето се криеш в мазето!
Предай се, докато преброя до три,
или ще застрелям Домергю в главата.
Едно!
Две! - Не, не стреляй!
Излизам!
Стой там, нещастен мерзавецо! Засега само отвори капака!
И хвърли оръжието си!
Хвърли го към леглото.
Той има и друго.
Сега хвърли и другото си оръжие. - Нямам друго оръжие.
Гледай да изсереш някое бързо,
защото, ако не видя оръжие след две секунди,
ще убием кучката.
Видя ли? Казах ти!
Сега...
Сложи ръцете там, където можем да ги виждаме
и излез бавно.
Как я караш, глупаче?
По-добре, щом виждам грозното ти лице.
Така харесва ли ти, грознико?
Какво правиш, той се предаваше?
Отне му твърде много време.
Джо Гейдж, довлечи си задника и затвори капака към мазето.
Съжалявам, скъпа.
Мога ли да седна в креслото?
Да, можеш.
Дръж ръцете си на масата.
Да не си ги мръднал! - Маникс!
Избра си кофти момент да заобичаш негрите.
Не виждаш ли, че заради него и Джон Рут, едва не умря?
Ще бъдеш убит, заради някакъв негър при Мини, а дори не знаеш защо!
Добре, кучко...
Ще се хвана...
Защо?
Работя и с тримата, но не защото са луди по мен,
а защото всички сме членове на бандата на Джоди Доменгрей.
Този, когото уби в мазето, беше брат ми Джоди Доменгрей.
Кой е Джоди Доменгрей, мамка му?
Ще му кажеш ли, ловецо?
Той е от лошите злодеи. Струва 50 хиляди долара.
Всеки член на бандата струва поне десет хиляди.
Което обяснява защо ти струваш десет.
Щом слънцето се покаже, 15 от хората на брат ми ще дойдат, негро,
и тогава какво ще правиш?!
Джоди има петнайсет човека, които го чакат в Ред Рок.
В случай, че не успеем да убием Джон Рут и да освободим Дейзи тук,
тяхната работа беше да убият Джон Рут и освободят Дейзи там.
След като брат ми е мъртъв, аз съм главатар на бандата, нали, момчета?
Крис, все още не си направил нещо, което да не можем да простим.
Така че, да сключим сделка! - Без сделки, кучко!
Ще оставиш ли негърът да говори вместо теб?
Почакай, Уорън.
Очевидно е, че няма какво да предложи,
но съм любопитен от търговските и умения.
Добре, кучко!
Какво ще предложиш?
Лесно е. Вземи оръжието си и застреляй негъра.
После ще поседим тук кротко за два дни.
Щом снегът се стопи, ние се връщаме в Мексико,
а ти отиваш в Ред Рок, за да ти закачат шерифската значка на гърдите.
Можем да му дадем Марко.
Истинското име на Боб е Марко Мексиканеца.
Той струва 12 хиляди долара.
Това ли е Марко Мексиканеца? - Точно той.
Мамка му, аз му разбих физиономията, а така не струва и песо.
Ако аз умра в следващите 2 дни, което е вероятно, може да вземеш мен.
Под английското име Пийт Хийкокс
има награда от 15 хиляди долара за главата ми.
Всички са твои, Крис. - Продължавай да говориш, Пийт.
Ще умреш от много говорене.
Джо Гейдж, кой си ти?
Гроуч Дъглас.
Чувал ли си за него?
Чувал съм за Гроуч Дъглас. Струва десет, също като Дейзи.
Напомни ми,
защо просто не ви убием и не вземем всичко?
Можете да ни убиете, но няма да похарчите и цент от парите,
защото няма да напуснете живи планината.
Защото щом снегът се стопи, останалите от бандата,
които чакат в Ред Рок, ще дойдат тук.
Да кажем, че ни убиете всички...
Ако наистина искаш наградата за бандата на Доменгрей,
ще трябва да закараш труповете в Ред Рок.
А това няма да е лесно, защото едва ли можеш да караш впряг от четири коня.
Дилижансът е твърде тежък само за два коня.
Това значи, че ще трябва да водиш конете до Ред Рок,
а в този дълбок сняг след бурята,
няма да успееш да прекараш повече от един труп за кон.
Та значи, ще тръгнеш сам-самичък с впряга към Ред Рок
и с всичките четири коня в тоя сняг,
ще бъдеш доста жалка гледка.
Ще се наденеш право на бандата на Доменгрей, а колко бяха те?
Петнайсет яки стрелци.
Когато тези петнайсет стрелци те пресрещнат,
нарамил нашите тела, те няма да ви убият просто така.
Ще се върнат в Ред Рок и ще убият всеки кучи син в онзи град.
Наистина ли си шериф на Ред Рок? Искаш ли да спасиш града?
Тогава убий мръсния черньо!
Божичко!
Сега вярваш ли в бог, кучко? Скоро ще го срещнеш!
Още някой иска ли сделка?
Предложението все още важи, Крис.
Все още не си сторил нищо непростимо.
Негърът е виновен за всичко.
Застреляй го, вземи моето тяло
и постойте с Дейзи и Гроуч...
Маникс!
Дай ми револвера!
Подай го!
Та, значи казваш,
да си поседим тук кротко и приятелски
през следващите два дни, а после снегът ще се стопи,
вие си тръгвате, събирате се с бандата и отпрашвате за Мексико.
Да.
А аз получавам Осуалдо и Джо Гейдж.
Да.
А тялото на Джоди, което струва 50 хиляди?
Наистина ли ще сключиш сделка с тази проклета кучка?
Не съм казал такова нещо, просто си говорим. Успокой се!
Е, какво ще правим с тялото на Джоди и 50-те хиляди?
Ставаш алчен, бунтовнико.
Вземаме тялото на Джоди с нас, той има деца.
Значи убивам Уорън,
и всички сме приятели?
Да.
Няма сделка, уличнице!
Крис, допускаш най-голямата грешка в живота си!
Когато момчетата ни дойдат, ще ти отрежат топките!
И ще изпепелят целия град.
Предполагам, че трябва да треперя от страх.
Ако имаш разум, би трябвало, да.
Виж сега...
ето го проблемът, Дейзи.
За да бъда стреснат от заплахите ти,
трябва да повярвам в тези петнайсет човека от бандата в Ред Рок.
Обаче, човече...
аз със сигурност не вярвам.
Вярвам,
че Джо Гейдж или Гроуч Дъглас, или каквото му е скапаното име,
е отровил кафето,
а ти си го видяла.
Видя ме да вдигам чашата, но не каза нищо,
затова вярвам,
че ти си една нищо и никаква
лъжлива кучка, която би направила всичко,
за да избегне въжето, което я чака. Дори да си съчини за банда от 15 души,
когато има нужда от тях.
Също така,
вярвам, че що се отнася до остатъците от бандата на Джоди Доменгрей,
те в момента са пред мен. Мъртви тук на скапания под.
Точно така! - Ще умреш в тази планина, Крис.
Брат ми водеше армия от мъже... - Конски фъшкии!
Баща ми водеше армия. Банда отцепници, които се бореха за изгубена кауза.
След войната го следваха 400 мъже,
които безусловно следваха командите му.
Брат ти е просто един бандит, следван от банда убийци.
Не се чувствам добре.
По дяволите!
Жив ли си, бяло момче?
Маникс? - Мамка му!
Момче!
Ставай!
Крис Маникс! Задникът ти да не е закован за пода!
Събуди се, мамка ти!
Събуди се, бяло момче!
Не съм мъртъв още, черен копелдак!
Крис Маникс, мисля, че сгреших за теб.
Стигаме до тази част на историята,
в която аз ти отнасям проклетата глава!
Не, не я застрелвай! - Защо не?
Джон Рут!
Джон Рут беше много, много смело копеле!
Какво беше последното нещо,
което направи той, преди да умре?
Спаси живота ти.
Ние ще умрем, бяло момче.
Няма спор в това.
Само едно можем да направим.
Да изберем как да умре тази кучка.
Смятам, че тя не заслужава да я застреляш.
Джон Рут можеше да я застреля навсякъде, по всяко време,
но Джон Рут беше Палача,
а когато Палача те спипа, не умираш от куршум.
Когато Палача те спипа,
увисваш на бесилото.
"Ти просто бесиш гадните копелдаци,
но гадните копелдаци си заслужават бесенето."
С първото си и последно действие като шериф на Ред Рок
те осъждам, Домергю,
да бъдеш обесена!
Обесена, Дейзи! Искам да гледам.
Хубав танц.
Със сигурност беше хубав.
Може ли да видя писмото от Линкълн?
"Скъпи Маркъс,
Надявам се това писмо да те намира
в добро здраве и разположение.
Аз съм добре,
макар, че ми се искаше денят да има повече часове,
защото има толкова неща за вършене.
Нещата се променят бавно,
но сигурно,
а мъжете като теб ще допринесат за това.
Твоите военни успехи бяха от полза
не само за теб,
но за цялата ви раса изобщо.
Гордея се всеки път, щом чуя нещо за теб.
Пътят, който имаме да извървим, е дълъг, но ръка за ръка
знам, че ще го направим.
Искам да знаеш, че си в мислите ми
и се надявам пътищата ни в бъдеще да се пресекат.
А дотогава,
оставам твой приятел.
Старата Мери Тод ме вика,
изглежда е време за сън.
С уважение,
Ейбрахам Линкълн."
"Старата Мери Тод..."
Това ме трогна.
Да.
Благодаря.
превод: hag & Soler
Translator's Heaven http://subs.sab.bz
сценарист и режисьор КУЕНТИН ТАРАНТИНО
Честита нова година!