‫לולו וצ'רלי. סודי ביותר‬
‫"סיוט ברחוב אלם" מאת וס קרייבן‬
‫היינו אמורים לעזוב בשעה 10:00 והשעה כבר 10:21.‬
‫את בסדר, לולו?‬
‫אני בסדר גמור.‬
‫- את מעשנת? - לא.‬
‫את מעשנת.‬
‫לולו, אם אראה אותך מעשנת, לא אתן לך לצאת מהב...‬
‫מי זה עכשיו?‬
‫השעה 10:22. בקצב הזה, לא נצא, נישאר בבית.‬
‫הלו?‬
‫לא, אנריקיטו, אמרתי לך אלף פעם,‬
‫תצלומים מבריקים עולים שתי פזטות יותר מפיתוח מט.‬
‫לא! אלה תצלומים בגודל 10 על 15.‬
‫תעזוב את זה, אני יורד.‬
‫אלך לחנות. אנריקיטו מעצבן אותי!‬
‫מה את עושה? התעמלות אירובית?‬
‫פילי, בבקשה, השעה כבר 10:23!‬
‫כבר? ואני מבזבזת את הזמן כשאני אורזת לכולם.‬
‫אל תשכחי את הכריכים.‬
‫פפה, אני לא יכולה לעשות הכול.‬
‫אנחנו יכולים לאכול בבר.‬
‫בזבזנו מספיק על החופשה, לא נוכל לאכול בחוץ!‬
‫אין מצב. רודרי יכול לעזור לך.‬
‫רודרי, תפסיק להתבטל ותעזור לאימא שלך!‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אבא, זה לא כמו שזה נראה.‬
‫אני מורח משחה ו...‬
‫משחה? איזו משחה?‬
‫כמעט התזת עליי. תעזור לאימך עם הכריכים.‬
‫- ותשטוף ידיים קודם, בבון! - כבר נוסעים?‬
‫תזכור שסוללים בכביש המהיר. עדיף שתפנה ביציאת ולוורדה.‬
‫אל תאיץ בקטע של סגרייס, המשמר האזרחי שם.‬
‫פינה, שאלוהים ישמור על ראשך החכם.‬
‫השעה 10:24.‬
‫אל תדאג לגבי החנות שלך, יש לך מתלמד מצוין.‬
‫- כמובן. - אנריקיטו ישמור היטב על החנות.‬
‫תמות. תמות!‬
‫היי!‬
‫מה אתה עושה? לקח לי חצי שעה לטעון את זה.‬
‫- אתה לא רואה שיש לקוחות? - ביקשתי מהם לחכות.‬
‫- עמדתי לשבור את השיא שלי. - בטמטום?‬
‫אתה אחראי על החנות רק שעה ו-27 דקות.‬
‫בבקשה, אנריקיטו, בבקשה.‬
‫אני מתנצל, מיד נטפל בכם.‬
‫מישהו מתכוון לעזור לנו?‬
‫עוד מעט.‬
‫רודרי! בן אדם.‬
‫זה שלך.‬
‫לך לתפוס את התיירות. הן רוצות יותר מאשר פאייה.‬
‫כל עוד יצא לי לגעת בציצים.‬
‫אידיוט, התוקף של זה פג לפני שנתיים.‬
‫זה גומי. התוקף של גומי לא פג.‬
‫אחותי, כמה פעמים אמרתי לך לא ללבוש את הז'קט שלי?‬
‫מציק לך שהוא יפה יותר עליי.‬
‫אנריקיטו, בבקשה.‬
‫איך אני יכול לנסוע לחוף ולהירגע?‬
‫המטומטם הזה יחסל תוך 15 יום את העסק שבניתי במשך 15 שנה.‬
‫אם תרצה, אני אשאר לתת לו יד.‬
‫את רוצה לעשות ביד לצ'רלי.‬
‫את יכולה להישאר אצלי בבית, יש לי מיטה מתקפלת.‬
‫אנריקה, למען האל! לך לחנות!‬
‫לעזאזל.‬
‫כנראה אצטרך להישאר כמה ימים עד שהוא ילמד את זה,‬
‫ואגיע באוטובוס אחר כך.‬
‫- אז אתה יכול להישאר? - אעשה את זה למען החנות שמזינה אותנו.‬
‫גם צ'רלי מזין את לולו.‬
‫אל תדבר כך על אחותך!‬
‫תמיד מרשים לה מה שבא לה!‬
‫כאן עושים רק מה שאני אומר.‬
‫אתה רואה? אתה רודן.‬
‫תפסיקו. אתם עולים לי על העצבים.‬
‫אם אנחנו עולים לך על העצבים, למה צריך לנסוע לחופשה ביחד?‬
‫תראו. זה קל מאוד.‬
‫לעזאזל עם החופשה. אנחנו נשארים כאן.‬
‫עשר שנים, פפה.‬
‫ביליתי עשר שנים כשאני רואה איך אתה מפתח את תצלומי החופשות של אחרים.‬
‫השכנים שלנו אוכלים סרדינים ב"לה מלגטה".‬
‫נעמדים לצילום ליד מגדל פיזה. קונים מגבות בליסבון.‬
‫כשהילדים שלנו ואני תקועים בבית עם מאוורר מסכן.‬
‫ועכשיו תמנע ממני לצאת לחופשה?‬
‫אתם תעלו למכונית עם חיוך,‬
‫ולא תפסיקו לחייך עד שנגיע לחוף המזוין‬
‫ונכניס את התחת שלנו לים התיכון המחורבן!‬
‫זה ברור לכם?‬
‫טוב, נצא בשעה 10:31.‬
‫זאת שעה מצוינת, לא?‬
‫בואו ניסע לחוף הים בואו ניסע לחוף הים‬
‫רחוב גנרל יגואה‬
‫בואו ניסע לחוף הים‬
‫בואו ניסע לחוף הים היה פיצוץ‬
‫הקרינה משזפת אותך‬
‫והופכת את הדברים לכחולים‬
‫בואו ניסע לחוף הים בואו ניסע לחוף הים‬
‫דירות סאן אנד סי‬
‫בואו ניסע לחוף הים‬
‫נו? זה נפלא, נכון?‬
‫אנחנו שני רחובות מהחוף, ננשום חיים וים.‬
‫אבל פפה, זה לא מלון.‬
‫נכון, זאת דירה.‬
‫יהיה לנו חופש רב יותר, יהיה לנו נוח יותר.‬
‫כמובן, אדון.‬
‫למה שתרצה מלון? יש לך אותי.‬
‫שתבשל, תציע את המיטות, תכין ארוחת בוקר.‬
‫באמת, פילי.‬
‫המלונות לא מקדישים לדברים האלה אהבה כמוך.‬
‫זאת הייתה ההערה השוביניסטית של אבא שלי היום.‬
‫התחלנו עם זה שוב?‬
‫אילו הייתי שוביניסט, הייתי מפנק את אימך כך?‬
‫עם טלוויזיה צבעונית, מכונת כביסה חדישה, מכונת יוגורט.‬
‫אלוהים אדירים, איפה הכרת את אבא? במערה?‬
‫- קדימה. - טוב. אבא שלך...‬
‫בני, תן לי לייעץ לך. אל תמהר להשיג חברה.‬
‫חברה? אני אשמח רק להזדיין.‬
‫פשוט תלך.‬
‫נראה לי.‬
‫פפה! איזו מהן?‬
‫היא בקומה הראשונה.‬
‫אל תשכח לאסוף את ההזמנה. היא בדרך כלל מגיעה בשעה 12:00.‬
‫ותחתום על תעודת המשלוח.‬
‫לא, אתה לא צריך להעתיק את החתימה שלי, אנריקיטו!‬
‫תשתמש בחתימה שלך, בני. להתראות.‬
‫השעה כבר 11:23. בואו, משפחה, שנתפוס מקום טוב.‬
‫כן, אדוני.‬
‫פפה, אנחנו נראים כמו הסבלים של טרזן.‬
‫פילי, תקשיבי.‬
‫יש לי הפתעה ליום ההולדת של בתנו. היא לא תוכל להתלונן.‬
‫אנחנו נבלה בחוף בבוקר, עד 12:45.‬
‫הזמנתי פאייה.‬
‫נצא מהמסעדה ב-16:50 ונטייל בעיירה.‬
‫היא תוכל לקנות מה שתרצה עד 18:00.‬
‫טוב, 18:20, מותק.‬
‫אנחנו לא עבדים לזמן.‬
‫ברור שלא.‬
‫ואז נשיר לה "יום הולדת שמח", ו...‬
‫הפתעה! ניתן לה מתנת יום הולדת.‬
‫פפה!‬
‫הוא יפהפה.‬
‫"ללולו, מההורים שלך". אני אוהבת את זה.‬
‫- קנית כרטיס ברכה? - כמובן.‬
‫תן לי לראות.‬
‫"מחר הוא היום, ואנחנו רוצים לאחל לך יום הולדת שמח".‬
‫- יופי. - בואי נלך.‬
‫- קדימה. - קח את זה.‬
‫מים... בירה...‬
‫ראית, לולו? הנסיך כל יום חתיך יותר!‬
‫לולו!‬
‫בתי, את מתבודדת עם המוזיקה והיומן שלך.‬
‫אני לא רוצה לשכוח בעוד 30 שנה כמה שאני סובלת כאן.‬
‫בעוד 30 שנה לא תזדקקי ליומן.‬
‫יהיו לנו שתלי סייבורג בקליפת המוח.‬
‫- כמובן. - האדם העתידי יהיה ביוני או שייכחד.‬
‫אלו הם החיים, המשפחה.‬
‫באמת, אני אצלם.‬
‫כן!‬
‫תעמדו שם.‬
‫קדימה. בואי הנה, מותק.‬
‫הנה. בסדר, חיוך קטן.‬
‫יופי!‬
‫אגדיל את התמונה ואציג אותה, כדי שהלקוחות יראו את חיינו.‬
‫עוד אחת.‬
‫טוב מאוד. עכשיו תמונה ספונטנית. יופי.‬
‫מי זה שם? זה החבר שלך?‬
‫היי, משפחה!‬
‫איזה צירוף מקרים! בדיוק שיחקתי עם...‬
‫- עם האחיינים שלי, כן. - תן לי!‬
‫איזה ילד מעצבן!‬
‫- הם שובבים מאוד. - צ'רלי, בוא.‬
‫אבא, זה יום ההולדת שלי,‬
‫אז חשבתי שזה רעיון טוב לחגוג אותו ביחד.‬
‫מה? אין מצב! תבלי את יום הולדתך עם המשפחה שלך.‬
‫בואו נלך...‬
‫בואו נשוט באחת הסירות האלה.‬
‫צ'רלי, אני מצטער שנסעת עד לכאן. בואו.‬
‫אבא, אני אחליט עם מי אבלה את יום הולדתי.‬
‫ימלאו לי 18 שנה, לא שש שנים.‬
‫איזה עתיד צפוי לך עם הבטלן הזה?‬
‫- איך קראת לי? - בטלן.‬
‫אתה בטלן! אין לך עבודות וגם לא הטבות!‬
‫אבא, אתה כבר הורס לי את ההווה, אל תהרוס לי את העתיד!‬
‫מותק.‬
‫- לולו! - צ'רלי, בוא נלך.‬
‫פפה, תפסיק כבר.‬
‫כולם מסתכלים.‬
‫איפה טעינו איתה שהיא יוצאת עם הפרחח הזה?‬
‫תזכור שאבא שלי אמר אותו הדבר עליך ותראה אותנו עכשיו.‬
‫יש לנו שני ילדים ומשכנתה.‬
‫לולו!‬
‫מה?‬
‫תזכרי שהזמנו שולחן במסעדה בשעה 15:00!‬
‫בשעה 14:45!‬
‫תגידי לצ'רלי שיבוא איתך. -בסדר.‬
‫רק זה היה חסר לי, לשלם על הארוחה של הבטלן הזה.‬
‫- הפאייה מיועדת לארבעה אנשים, פילי. - אלוהים אדירים!‬
‫אני אוהב לבקש עוד מנת פאייה.‬
‫קדימה, תפזרי את השיער.‬
‫טוב מאוד. יופי, יקירתי, מצוין.‬
‫את רק צריכה צמות כדי להיראות כמו בו דרק.‬
‫אתה טיפשון.‬
‫תקשיב, לא התרחקנו יותר מדי, פפה?‬
‫לא.‬
‫יש כאן שחפים, זה אומר שאנחנו קרובים לחוף.‬
‫איפה למדת את זה, קפטן קוסטו?‬
‫בסירות בפארק אל רטירו?‬
‫מה לעזא...‬
‫- איך מזג האוויר השתנה! - רודרי!‬
‫- רודרי, תעלה, קדימה! - בוא נחזור לחוף.‬
‫- זהירות, פילי. - אני אירטב לגמרי.‬
‫- תיזהרי! - המים מציפים אותנו! אלוהים!‬
‫ילד שלי!‬
‫רודרי!‬
‫בוא, רודרי! מהר! תשתמש ברגליים שלך!‬
‫קדימה!‬
‫- רודרי! - אבא!‬
‫אני לא יכול!‬
‫הילד שלנו טובע!‬
‫קדימה!‬
‫אבא, אני לא יכול!‬
‫- אבא, אני לא יכול! - רודרי! פילי, אני אפול בגללך!‬
‫קדימה!‬
‫- אבא! - קדימה, בני!‬
‫מהר יותר!‬
‫רודרי!‬
‫- פפה, תעשה משהו בבקשה. - אני לא יכול!‬
‫- פפה! - קדימה!‬
‫קדימה!‬
‫- תפוס את אבא שלך! - תפוס את היד שלי!‬
‫אל תשחרר!‬
‫- קדימה! - תפוס!‬
‫- קדימה! - אני אפול בגללך!‬
‫- תעלה! תפסתי אותך! - זהו.‬
‫- תפוס אותי. - תעלה!‬
‫- תעלה! - פפה!‬
‫מותק!‬
‫- אלוהים! פפה! - אלוהים.‬
‫קדימה! בואו נחזור לחוף.‬
‫קדימה.‬
‫פפה, היא לא זזה!‬
‫היא לא זזה!‬
‫מה קורה?‬
‫- מהר יותר! - אני לא יכולה!‬
‫המשקפיים שלי!‬
‫קדימה, פילי!‬
‫היא סוף סוף זזה!‬
‫רודרי! רודרי!‬
‫רודרי, בני! אתה בסדר?‬
‫פילי!‬
‫- פילי, את בסדר? - מה קרה, פפה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫לא יודע.‬
‫בואי.‬
‫קדימה.‬
‫- תחפשי את לולו. - בסדר.‬
‫אחזיר אותה.‬
‫חזרנו.‬
‫איזו סערה! כמעט לא יצאנו מזה.‬
‫איזו סערה?‬
‫יש לך משהו באף. תעשה כך.‬
‫אתה צוחק עליי?‬
‫פפה?‬
‫איפה השארנו את החפצים שלנו?‬
‫- אני לא מוצאת אותה בכלל. - בואי נלך.‬
‫- זיבולים, לפי דעתי. - נכון? הם מסונוורים. כלומר...‬
‫- היינו כאן? - היינו ליד...‬
‫תיזהרי!‬
‫- מה זה, לעזאזל? - אני לא יודעת.‬
‫לולו!‬
‫לוסיה!‬
‫- אז מה? - גם אני לא מוצא אותה, פילי.‬
‫החוף נראה מוזר, פפה.‬
‫קדימה, חבר'ה!‬
‫ברקודה‬
‫לאן היא הלכה?‬
‫- לא יודע, אתקשר לדירה. - בסדר.‬
‫איפה תא הטלפון? התקשרתי הבוקר.‬
‫סליחה, לא היה כאן תא טלפון?‬
‫כן. וזאת הייתה חנות וידאו.‬
‫זה היה לפני יותר מ-30 שנה. לא היית כאן כבר מזמן, לא?‬
‫יש עוד תא טלפון קרוב? אנחנו לא מוצאים את בתנו.‬
‫קח.‬
‫תחזיר את הארנק לכיס, יש לי כסף.‬
‫זה טלפון.‬
‫איך טלפון?‬
‫איפה החוגה?‬
‫- מגניב. - תראה לי.‬
‫תלחץ כאן.‬
‫- כאן. - איפה?‬
‫- כאן. - כאן?‬
‫כאן!‬
‫שם?‬
‫- תלחץ שם. - אני לוחץ!‬
‫תלחץ חזק יותר. לא, ככה.‬
‫תפסיקו עם זה!‬
‫תתקשרו מבר!‬
‫- פפה! - כן.‬
‫- אני מצטער. - מה זה? מה קורה פה?‬
‫- אני לא יודע, יקירתי. - איפה הבת שלנו?‬
‫מה אם מישהו לקח אותה?‬
‫אימא, תירגעי. לוסיה בסדר. היא חזרה למדריד.‬
‫למדריד?‬
‫צ'רלי בא לאסוף אותה ולבלות איתה ביום ההולדת שלה.‬
‫ידעת ולא סיפרת לנו?‬
‫- אידיוט! אימא דאגה לה! - לא בראש, פפה.‬
‫- הוא לומד. - זה ריק!‬
‫- אפשר לדעת מה אתה עושה? - אל תדאגו, הוא הבן שלי.‬
‫מי אתם?‬
‫- המשטרה המקומית. - המשטרה?‬
‫באמת?‬
‫אתה בסדר, ילד?‬
‫- תרצה להגיש נגדו תלונה? - אני יכול להגיש נגדו תלונה?‬
‫- איך תגיש תלונה נגדי? - זה מספיק!‬
‫מה? אני רק סוטר לבן שלי.‬
‫אבי לימד אותי עם חגורה.‬
‫אבל זה פשע בשנת 2022.‬
‫בשנת 2022?‬
‫מספיק! באתם הנה מחופשים‬
‫לחברי תנועת הצופים, רוכבים על עגלה,‬
‫ומעמידים פנים שאתם שוטרים. לכו להזדיין!‬
‫פפה! בוא הנה.‬
‫תראה.‬
‫זה הנסיך פליפה.‬
‫מה קרה לו?‬
‫תסתכל על התאריך.‬
‫יולי, 2022.‬
‫חכו, חכו. בואו נחשוב.‬
‫חייב להיות לזה הסבר הגיוני. איך ייתכן שאנחנו בשנת 2022?‬
‫אתה רוצה הסבר הגיוני?‬
‫נסענו בזמן 30 שנה אל העתיד!‬
‫- אפשר לעשות את זה בספרד? - כמובן!‬
‫איך זה אפשרי? הוא הפך לטיפש מרוב משחקי וידיאו!‬
‫אני? איך אתה מסביר את זה?‬
‫לפני שעלינו לסירה, הבחור הזה היה בן 20, לא?‬
‫- פפה. - זה בטח סיוט, פילי.‬
‫- בואי נלך הביתה לבת שלנו. - היי!‬
‫המגזין הזה עולה 2.20 אירו.‬
‫- אירו? מה זה, לעזאזל? - לא יודע.‬
‫בואו ניסע לחוף הים‬
‫היה פיצוץ‬
‫כדי לצבוע את העננים בכחול‬
‫הקרינה משזפת אותך‬
‫בואו ניסע לחוף הים‬
‫מה מפרסמים עכשיו?‬
‫חובה לעטות מסכה, תגנו על הפנים היטב‬
‫אנרגיה להיות עצמך‬
‫האוויר רדיואקטיבי‬
‫מה קרה לשכונה?‬
‫חנות הווידאו סגורה!‬
‫רחוב רפאל נדאל‬
‫מי הוא רפאל נדאל?‬
‫איפה הבר של פפה? זו מסעדה סינית עכשיו!‬
‫לא, לא, לא, לא!‬
‫- מה? - זה לא ייתכן!‬
‫מה זה?‬
‫החנות שלי!‬
‫מה זה לעזאזל חנות סלולרית?‬
‫אי אפשר לפתוח.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫זה מה שאני אומר.‬
‫מה אתה עושה בבית שלי? לולו!‬
‫לוסיה! איפה הבת שלי?‬
‫מה זה? למה האנשים האלה כאן?‬
‫פסטיבל המוזיקה אוטי מתקיים בביתנו.‬
‫מה פתאום הבית שלכם?‬
‫אנחנו גרים כאן כבר עשר שנים. תלכו!‬
‫- תסתלקו מכאן! - היי!‬
‫- תעזוב אותו! - איפה הבת שלי?‬
‫- תצא מכאן! - הבת שלי!‬
‫אדוני, בבקשה, איפה היא?‬
‫עם הרגאטון והצעקות, נשבר לי ה...‬
‫קיקה, זה אתה?‬
‫זה בלתי אפשרי.‬
‫בלתי אפשרי.‬
‫אתם נראים אותו הדבר. בדיוק אותו הדבר.‬
‫אתה לא, אנריקיטו, אתה...‬
‫- אתה נראה זקן. - אני לא.‬
‫- אני רגיל. - לא ממש...‬
‫חזרתם מהחוף?‬
‫סוף סוף! לא עזבנו אתמול?‬
‫אנריקיטו, כשהפרק של "צוות לעניין" יסתיים,‬
‫- תתחיל בשיעורי הבית. - בסדר, אימא.‬
‫- טוב. - בסדר.‬
‫אימא שלי איבדה את שפיותה לפני זמן רב.‬
‫היא אפילו לא יודעת מה השנה.‬
‫לאימך היה מוח חכם, מה קרה לה?‬
‫שלושים שנה, חוסה לואיס. עברו 30 שנה.‬
‫אבל לא בשבילכם.‬
‫- איפה הייתם? - תראה.‬
‫זוכר שצפינו בסרט ב"בחזרה לעתיד"?‬
‫לפני כמה ימים?‬
‫ציפינו בו במאה שעברה. לעזאזל, באלף שעבר.‬
‫טוב, הסרט הזה.‬
‫העלילה קרתה לנו. נסענו בזמן!‬
‫במקום מכונית דלוריאן, זו הייתה סירה.‬
‫איך אני יכולה להיות בת 80? קיבלתי מחזור היום.‬
‫- פילי, בבקשה. - יכול להיות...‬
‫לוסיה אמרה שעליתם על סירת פדלים...‬
‫ונעלמתם.‬
‫- חכה, חכה. - לוסיה.‬
‫רגע, לוסיה חזרה?‬
‫היא חזרה.‬
‫הילדה שלנו כאן!‬
‫היא זקנה כמוך?‬
‫לא, לא בדיוק.‬
‫היא נשואה?‬
‫- אולי אנחנו סבא וסבתא. - אולי אני דוד!‬
‫מה קרה, אנריקיטו? למה אתה מסתכל עלינו כך?‬
‫אנריקיטו, איפה לוסיה?‬
‫לוסיה גספר קסטיאנוס‬
‫שמרתי על החפצים שלה כל הזמן הזה.‬
‫זו התמונה האחרונה שלה.‬
‫פשע תשוקה בפסטיבל בואנוונטורה‬
‫הם הרגו...‬
‫- בתנו נרצחה? - מה?‬
‫"האדם היחיד שנעצר היה קרלוס ח' פ'‬
‫"שהיה במערכת יחסים רומנטית עם הקורבן".‬
‫- צ'רלי? - הבחור הזה, צ'רלי.‬
‫הוא רק יביא צרות לבתכם.‬
‫עדיף שהיא תהיה עם אנריקיטו. הוא אוהב אותה.‬
‫אימא, זה כבר לא רלוונטי עכשיו. תכניסי את החומוס לסיר.‬
‫- בסדר. - צ'רלי הרג אותה?‬
‫הלכנו לצפות ב"גיבורים" כדי לעודד אותה. היא עלתה על הגלגל הענק עם צ'רלי.‬
‫איפה המנוול הזה?‬
‫הוא שוחרר מחוסר ראיות ונעלם.‬
‫"כשניגנו את השיר 'בין שתי ארצות'‬
‫"ל' ג' מתה".‬
‫היא מתה לבד ונקברה לבד.‬
‫היא התכוונה לשוט איתנו בסירה.‬
‫ואני צעקתי עליה. צעקתי עליה!‬
‫הכול בגלל המזג המחורבן שלי!‬
‫השארתי אותה לבד עם צ'רלי.‬
‫לבד, כשהייתה זקוקה לי יותר מכול.‬
‫לא אוכל לחיות כך.‬
‫אני לא יכול.‬
‫יש גשם של אנשים!‬
‫פפה!‬
‫השתגעת? יכולת למות!‬
‫אני לא מבין, פילי. איפה הבת שלנו?‬
‫למה אנחנו בשנה אחרת? מה לעזאזל קורה פה?‬
‫מה?‬
‫יש לי את התשובות שאתם צריכים אנה קלרה, מתקשרת ומדיום‬
‫- בת דודה! - תזיזי את התחת שלך.‬
‫קומי כבר, יש לנו לקוחות.‬
‫אלוהים אדירים. את כל כך שיכורה שזה אפילו לא טבעי.‬
‫זה על-טבעי. הבנת?‬
‫נתת למורטישה לעשן? הריאות שלה כמו גולות!‬
‫זונה!‬
‫- היא אמרה 10:00 והשעה 10:05. - איפה אנחנו, פפה?‬
‫פילי, כשאני חולה, אני הולך לרופא.‬
‫כשאני נוסע בזמן, אני מגיע למקום אזוטרי.‬
‫נמסטה.‬
‫אנה קלרה, מאסטרית בניבוי העתיד,‬
‫צאצאית שאמאנים ומתקשרת בין מתקשרים,‬
‫תהיה איתכם בקרוב. היא...‬
‫מיישרת את הצ'אקרות שלה.‬
‫בואו נתחיל.‬
‫המאסטרית זקוקה לחפץ כדי ליצור קשר.‬
‫- יש לכם תמונה? - כן.‬
‫לעזאזל, איזה מראה. מזל ששנות ה-90 לא יחזרו.‬
‫- כדאי שהן יחזרו או... - טיפשות בשביל הטיפשים.‬
‫זמן הוא כסף בעולם הבא ועכשיו.‬
‫מאסטרית.‬
‫כן, נוצר כבר קשר.‬
‫המאסטרית משתמשת בצומת בין הממדים‬
‫כדי להיכנס לטראנס ולתקשר.‬
‫מאסטרית!‬
‫- שקעת יותר מדי בטראנס. - פפה, זו בדיחה.‬
‫רגע. ראיתי משהו.‬
‫האם היא עזבה בלי להגיד שלום?‬
‫- כן. - כן.‬
‫כן, זו הייתה אשמתי.‬
‫זה היה יום ההולדת שלה, התווכחנו...‬
‫- טוב, היא עקשנית. - האופי שלהם זהה.‬
‫בכל מקרה, שכרנו סירת פדלים כשפתאום פרצה סערה.‬
‫זה היה נורא, כמעט מתנו!‬
‫כשהגענו לחוף הים, השנה כבר לא הייתה 1991, אלא 2022.‬
‫סליחה?‬
‫אתה אומר שנסעתם בזמן?‬
‫כן, הגענו לכאן אתמול אחר הצהריים.‬
‫אתם עיתונאים, נכון? איפה המצלמה?‬
‫לא, היי!‬
‫- מה זה? - לך להזדיין אתה ואימך הזונה.‬
‫אתם כל החיים מרמים אנשים.‬
‫תראו מי שמדברת, בת זונה.‬
‫פפה, בוא נלך, זה מספיק.‬
‫זה לא מגיע ללולו.‬
‫חכו! לבת שלכם קראו לולו?‬
‫כן, שמה היה לוסיה, אבל כולנו קראנו לה לולו.‬
‫ראית משהו?‬
‫בוא נלך, חוסה לואיס. אתן צריכות להתבייש.‬
‫אמרתי לך! איך אתה יכול לתת להן לנצל את הכאב שלנו כך?‬
‫פילי, את חושבת שמה שקורה לנו הגיוני?‬
‫לא יודעת.‬
‫מה אם אנחנו מתים ואנחנו מלאכים?‬
‫כמו ב"דרך לגן העדן"?‬
‫- מה אם זה חלום? - מי חולם? את או אני?‬
‫ולמה לולו לא מופיעה בו?‬
‫"לולו. מההורים שלך."‬
‫גנבת את זה. את טובה בכייסות, בת דודה.‬
‫כל הכבוד, אחותי.‬
‫לא. האיש הזה נתן לי את הצמיד הזה לפני 30 שנה.‬
‫מחר הוא היום‬
‫את בסדר?‬
‫כן, תודה.‬
‫זאת הבת שלי.‬
‫זה די טרי, לכן...‬
‫טרי? כתוב כאן שהיא מתה לפני יותר מ-30 שנה.‬
‫אני מרגישה כאילו זה היה אתמול.‬
‫אני מבינה. גם אני איבדתי בת.‬
‫אבל אי אפשר לחיות בעבר.‬
‫אני בטוחה שגם בתי לא הייתה אוהבת את זה.‬
‫כלב רובוט!‬
‫היי, כלב רובוט, אתה כל כך יפה.‬
‫רודרי, אתה מלטף את שואב האבק.‬
‫שואבי אבק אוטומטיים, רובוטים לבישול, טלוויזיות חכמות...‬
‫לא יודע אם אוכל להסתדר עם מכשירי חשמל שהם חכמים יותר ממני.‬
‫טוב, תצטרך להתרגל.‬
‫חוסה לואיס, אנחנו לא יכולים לחיות בצער כל הזמן.‬
‫צריך להביט אל עבר העתיד.‬
‫מחר הוא היום.‬
‫זה מה שלולו תמיד אמרה. היא הייתה רוצה לראות אותנו כך?‬
‫תקועים בעבר, מרירים, חסרי מעש.‬
‫בדיוק, אנחנו מפרנסים אתכם כבר יותר מחודש.‬
‫אימא, הם עוברים תקופה קשה גם כך.‬
‫לפעמים לא מצליחים, גם כשרוצים.‬
‫חוסה לואיס, יש לנו עוד בן. אנחנו חייבים להביט לעתיד.‬
‫- אנחנו כבר בעתיד, אימא. - כן.‬
‫הם משכילים מאוד. תצטרך לחזור ללימודים.‬
‫לימודים? אין מצב.‬
‫חשבת שלא תסיים את לימודי המגמה לבגרות כי נסעת בזמן?‬
‫היא מדברת על מגמות, זה לא קיים.‬
‫טוב, בשיטה שנהוגה עכשיו.‬
‫מה לגביך? מתי תעבוד?‬
‫- פילי, אני צריך להיות בפנסיה משנת 2009. - חוסה לואיס, בחייך!‬
‫מספיק.‬
‫אנחנו נצא עכשיו ונשיג עבודה,‬
‫ונהפוך למשפחה מהעתיד!‬
‫נקודה!‬
‫רכבת תחתית - תחנת קייאו‬
‫תשכחו מדלק המכונית החשמלית שלכם‬
‫אנריקיטו, תכין לי קורות חיים במכונת הכתיבה אוליבטי.‬
‫הוא רוצה מכונת כתיבה אוליבטי.‬
‫זה כבר לא קיים. אנחנו משתמשים בזה עכשיו.‬
‫איפה שמים את הנייר?‬
‫תסתכלי עליו.‬
‫ראית אותו?‬
‫היי.‬
‫סיימנו! עם התמונה שלך והכול. מה דעתך?‬
‫זה נפלא.‬
‫זה שימושי מאוד, אנריקיטו.‬
‫עם קורות החיים האלה, הם יילחמו עליי בקודאק.‬
‫חברת קודאק, הוא אומר. גם היא כבר לא קיימת, חוסה לואיס.‬
‫איך ייתכן שהיא לא קיימת?‬
‫נחתום על חוזה לארבעה ימים ואז נראה.‬
‫הטכנולוגיה שלך היא אולי מהמאה ה-21,‬
‫אבל החוזים שלך הם מתקופת העבדות.‬
‫דרושה מוכרת‬
‫זה העתיד, הכול וירטואלי.‬
‫תראה את הבחורים עם המשקפיים, נראה שהם משחקים כדורגל אמיתי.‬
‫כדור בפארק לא אמיתי יותר?‬
‫אווה.‬
‫הגברת הזו הגיעה לגבי המשרה. לאיזו שעה קבעתן?‬
‫כי לפי הבגדים שלה, היא איחרה ב-30 שנה.‬
‫מה המשפחה שלך עושה בשנת 2022?‬
‫כמתקשרת, את לא רואה מתי את לא רצויה?‬
‫חכה, לא אעזוב עד שתסביר לי מה קרה לכם.‬
‫הלוואי שידעתי.‬
‫אני כפייתי בעניין דייקנות כל חיי,‬
‫אני מנסה לנצח את הזמן,‬
‫ועכשיו פתאום איבדתי 30 שנה מחיי.‬
‫- אין דרך חזרה. - אולי יש.‬
‫מה קרה לך? שתית שוב?‬
‫מאין השגת את זה?‬
‫- אתה נתת לי את זה. - אני?‬
‫לפני יותר מ-30 שנה.‬
‫לא הכרתי אותך בכלל.‬
‫לעזאזל, זה ברור. יש חור תולעת שמחבר בין העבר להווה.‬
‫ועכשיו העתיד שלך הוא העבר שלך.‬
‫בעתיד הקרוב, אתה תחזור לעבר שלך‬
‫כדי לתת את הצמיד הזה לבת דודתי כדי לארגן את המתנה שלך.‬
‫אל תסתכל עליי בפרצוף כזה,‬
‫כי זה הגיוני באותה מידה כמו שנסעתם בזמן בסירת פדלים.‬
‫טוב, די, תשתקי.‬
‫אתה רוצה לחזור לזמן שלך או לא?‬
‫טבחית, מנקה, שמרטפית, תופרת.‬
‫פילאר, אימי עשתה את אותו הדבר אבל היא קראה לזה להיות עקרת בית.‬
‫טוב, אני יודעת שזה לא הרבה.‬
‫- התחתנתי צעירה. - הבנתי.‬
‫אבל כמעט התקבלתי לרשת ספו.‬
‫- ספו? - כן.‬
‫בת כמה את?‬
‫אני מבוגרת, אבל לא מיושנת.‬
‫הייתי אחת הראשונות שלבשה חצאית מיני.‬
‫באמת?‬
‫- את ממש "איט גירל". - אני לא יודעת מה זה אומר.‬
‫אני לא דוברת שפות, לא סיימתי ללמוד.‬
‫אז לא למדת ואין לך ניסיון מקצועי.‬
‫החנות הזאת אולי קטנה מדי בשבילך.‬
‫אני עוד טירונית, אבל אוכל להתחיל כמתלמדת.‬
‫ואז אהפוך לתופרת.‬
‫ואז אהיה מנהלת.‬
‫ובסוף אהפוך לבוסית.‬
‫כמובן.‬
‫אתן שתי מטומטמות שלא שמות לב למי שעומד לפניכן.‬
‫לכן הייתי מעיפה את שתיכן לרחוב הדפוק.‬
‫אני יודעת שלא תעסיקי אותי, כמו בכל מקום.‬
‫אבל לפחות תעמידי פנים שאת מתעניינת.‬
‫אתן כל כך כפייתיות לדבר הזה, שאתן לא יודעות להתייחס לאנשים.‬
‫אני לא זקנה, אני וינטאג'‬
‫יש לך אימא, יפתי? אני מקווה שהיא לא עוברת מה שעובר עליי,‬
‫שבמקום לקבל עזרה, היא זוכה לבוז, ללעג ולהשפלות.‬
‫פילאר!‬
‫פילאר.‬
‫- פילאר! פילאר! - לא.‬
‫- הנה קורות החיים שלי! - חכי, בבקשה!‬
‫פילאר, בבקשה, חכי! תסלחי לי!‬
‫את צודקת. אם אימי הייתה רואה אותי, היא הייתה מחטיפה לי סטירה.‬
‫חוץ מזה, את יודעת מה אימי נהגה לומר?‬
‫"אווה, תסמכי על אנשים עם ניסיון יותר מאשר על אנשים נלהבים."‬
‫לא הקשבת לי, אין לי ניסיון בכלל.‬
‫פילאר, לעזאזל, אל תקשי עליי יותר. אני מנסה להעסיק אותך.‬
‫בואי.‬
‫בסדר, תיכנסי, יורד גשם.‬
‫תפסיק לצלם את הכול. תעזוב את הטלפון.‬
‫- הוא למכירה. - אני המום.‬
‫המצלמה קטנה יותר מקלטת וידאו.‬
‫- תראה. - מה?‬
‫זאת הבחורה שאני מחבב.‬
‫- הבחורה מהכיתה. - הבחורה הזאת?‬
‫תתחיל איתה, קדימה.‬
‫קדימה, רודרי, תגיד לה משהו.‬
‫לך.‬
‫היי, מה קורה, באטרקאפ?‬
‫סליחה?‬
‫התכוונתי...‬
‫- מה את עושה כאן? - שום דבר.‬
‫- אני מחליפה את הטלפון שלי, הוא ישן. - ישן?‬
‫הטלפון הזה?‬
‫טוב, אל תהיה המום.‬
‫מה קרה? אין לך טלפון?‬
‫באמת?‬
‫אין לך אינסטגרם, טיקטוק, וואטסאפ?‬
‫לא, אבל יש לי מיקרו-מחשב ספקטרום.‬
‫אתה הבחור הכי חייזרי שפגשתי. מאיפה באת?‬
‫מגלקסיה רחוקה.‬
‫שהכוח יהיה איתך, סקייווקר.‬
‫נתראה.‬
‫אחפש תחפושת למסיבת ליל כל הקדושים.‬
‫היי, למה שלא תבוא?‬
‫החנוניות שלך ממש מדליקה אותי.‬
‫מה היא אהבה אצלי?‬
‫- לא משנה, רודרי, יש לך דייט! - באמת?‬
‫- מגניב! - כן.‬
‫אנחנו יכולים ללכת למסיבה כמו פעם.‬
‫רודריגו, אנחנו לא בימים של פעם, אני מפעם, אני זקן.‬
‫לא ראית אותי? איך אשתלב במסיבה של הבחורה הזאת?‬
‫נעשה חיים, יהיו שם בנות, אולי תשיג זיון.‬
‫ואסיים מאחורי הסורגים. אני בן 50, רודריגו, זה יהיה פשע.‬
‫- בבקשה. - לא.‬
‫בבקשה, בבקשה, בבקשה, בבקשה!‬
‫לך לעזאזל, רודריגו.‬
‫מה, לארוס כבר לא קיים?‬
‫לארוס יכול לנשק לי בתחת.‬
‫כל המידע נמצא באינטרנט.‬
‫הנה. זה הדבר היחיד שיכול לייצר אנרגיה מקבילה לברק.‬
‫תחנת הכוח של מוסטולס תוכל להטעין אוטובוסים בפחות מארבע שעות‬
‫הנה מכונת הזמן שלך.‬
‫אז זאת התוכנית הגדולה שלכן כדי שאסע בזמן?‬
‫- כן. - נהדר.‬
‫לטגן אותי כמו קציצה!‬
‫תירגע, אנחנו לא משוגעות. נבחן את זה קודם.‬
‫לרוסים הייתה הכלבה לייקה ולנו יש...‬
‫מורטישה הצ'ינצ'ילה.‬
‫סליחה, מילא להפנט אותה, אבל לחשמל אותה?‬
‫נחבר 20,000 וולט לכוס שלה?‬
‫את לא מבינה ששמה ייזכר לנצח?‬
‫הדורות הבאים ילמדו עליה כעל הנוסעת בזמן הראשונה בהיסטוריה.‬
‫- כמו לייקה? - כמו לייקה.‬
‫כמו לייקה.‬
‫אווה, זה הגיע בשבילך.‬
‫אנדראה! אנדראה! החבילה בדיוק הגיעה.‬
‫זה מערבל חשמלי?‬
‫זה ממריץ דגדגן.‬
‫- את לא משתמשת בזה? - אני?‬
‫רק לומר "דגדגן" גורם לי להסמיק, אני לא יכולה להשתמש בזה.‬
‫זה אופנתי עכשיו, אם כי זה לא מחמיא לגברים.‬
‫את לא מאוננת?‬
‫טוב, בסדר.‬
‫לפעמים, כשאני לא צריכה להכין ארוחת ערב,‬
‫אני מענגת את עצמי עם ראש המקלחת.‬
‫אני עושה את זה!‬
‫אם את אוהבת את ראש המקלחת, זה ישנה לך את החיים.‬
‫- קחי. את צריכה את זה יותר. - מה אם בעלי יראה את זה?‬
‫תגידי לו שילמד על אורגזמות מרובות.‬
‫אני לא יכולה להתמודד עם כל כך הרבה דברים חדשים.‬
‫בנות, זהו זה, להתראות.‬
‫תעשו חיים!‬
‫- גם את. - תודה.‬
‫להתראות!‬
‫אני אוהבת את התחפושות שלכם. אתם ריק ומורטי, נכון?‬
‫לא, אנחנו מרטי מק'פליי ודוק.‬
‫מי?‬
‫הבאת את אבא שלך? -לא, הוא החבר שלי, קיקה.‬
‫יש לך חברים בני 60? -תקשיבי, אני בן 50.‬
‫זה עדיין קרינג'י. מזל שהוא לא התחפש לכומר.‬
‫קיקה. תעזור לי עם הבחורה הזאת, בסדר?‬
‫איזו מהן? זאת שחושבת שאני פדופיל?‬
‫- יכולת לחכות לחוסה לואיס, פינה. - לא.‬
‫אני לא מחכה לאף אחד, גוועתי ברעב במלחמה.‬
‫קדימה! אני אפול!‬
‫- אני נופלת. - תעלי כבר.‬
‫- קדימה, בת דודה! - יש לי ורטיגו! אני אמות!‬
‫- הלו? - איפה אתה?‬
‫אתה תמיד אומר שאוכלים ב-22:00.‬
‫אל תהיי כפייתית לגבי הזמן.‬
‫- אתה אומר לי? - אני...‬
‫אני בעבודה. מצב הרוח כאן הוא...‬
‫היי!‬
‫מה לעזאזל?‬
‫איזו חזירה.‬
‫איזו אישה מטונפת, בעלת פה מלוכלך.‬
‫בעלת פה מלוכלך? כך תגיד לאימא שלך המזוינת.‬
‫- מי זאת? - היא...‬
‫היא מנהלת המחסן, היא קוץ בתחת.‬
‫מה אתה עושה שם?‬
‫זרוק את הטלפון או דחוף אותו לתחת! אני איהרג כאן!‬
‫תטפסי!‬
‫- תעלי! - תעלי!‬
‫תעלי!‬
‫- זה זז. - תקפצי!‬
‫בת דודה, תקפצי!‬
‫אני חייב לנתק, יש המון מתח כאן.‬
‫זוזי, בת דודה! השער זז!‬
‫- השער זז! - הכוס שלי בוער!‬
‫- אל תצעקי! - תקפצי!‬
‫- אני אמות. - תקפצי! מישהו מגיע!‬
‫- בבקשה! - אני אפול!‬
‫תקפצי!‬
‫בוא נלך!‬
‫בני זונות!‬
‫מזדיינים!‬
‫- קדימה! - קדימה, בת דודה!‬
‫מי צריך חברה כשיש לי אותך, פינה?‬
‫בסדר.‬
‫אלכסה, תנגני מוזיקת טראפ.‬
‫היא מפעילה את זה? זה עובד לכל דבר?‬
‫אלכסה, תכיני לי משקה.‬
‫אתה צוחק עליי כל הלילה.‬
‫בטח ועוד לא סיימתי.‬
‫לאן את הולכת? אנחנו מבלים נהדר!‬
‫בטח, אעלה את זה לאינסטגרם.‬
‫חכי, בחורה!‬
‫תפסיק להטריד אותי. אלך לדבר עם החברה שלי.‬
‫תעזבי אותם במנוחה. הם נהנים, גם אנחנו יכולים ליהנות.‬
‫אתה יודע בת כמה אני?‬
‫לא, לא, לא, לא.‬
‫כשאני אומר שיהיה כיף, אני מתכוון שאנחנו יכולים לבלות.‬
‫אני בחור כיפי, מגניב.‬
‫אעביר בך את הזרם. תראי.‬
‫טוב, איש זקן.‬
‫קדימה, עשה את זה!‬
‫להתראות, מורטי.‬
‫נסיעה נעימה.‬
‫אני יכול לומר... "כמו סטיבי וונדר",‬
‫"בסגנון הפריטנדרס",‬
‫"איך הולך?"‬
‫"את משגעת אותי."‬
‫זה כמו להקשיב לאבא שלי. מאיפה באת?‬
‫מה אם אומר לך שבאתי משנת 1991 רק כדי להכיר אותך?‬
‫אומר לך שאתה הבחור המוזר ביותר שהתעסקתי איתו.‬
‫לעזאזל, אני לא יכולה להיות ברורה יותר.‬
‫קדימה!‬
‫תעשה את זה!‬
‫- תושיט את הזרוע! - קדימה!‬
‫קדימה!‬
‫אבריל, יש הפסקת חשמל!‬
‫אנחנו עדיין כאן, מותק.‬
‫נאבקים.‬
‫מנסים להתרגל לכך שאת לא איתנו.‬
‫זהו זה?‬
‫זה הכול?‬
‫אני חושב כך.‬
‫לא תספר לה מה עשית?‬
‫בטח, כמובן.‬
‫אבל היא כבר יודעת. נכון, לולו?‬
‫- רק ניסיתי... - להיקבר לצד בתך.‬
‫זה מה שהוא עשה.‬
‫- אימך ממש מגזימה! - מגזימה?‬
‫הוא ניסה לנסוע בזמן כשהוא תופס בכבל מתח גבוה.‬
‫טוב, באמת נסעת.‬
‫- נסעת עשרה מטרים. - אתה טיפש או מה?‬
‫לפחות אני מנסה לפתור את מה שקרה לנו.‬
‫ואני לא?‬
‫- אין דבר גרוע יותר מזה להורים. - מה אני אמור לעשות?‬
‫- לשבת בחיבוק ידיים? - זה מה שאתה עושה.‬
‫- מה את עושה? - אני עובדת!‬
‫אעשה הכול כדי להמשיך הלאה.‬
‫וגם אתה צריך לעשות זאת.‬
‫אנחנו עדיין משפחה, פפה.‬
‫מה אתה עושה? אתה מצלם את קבר אחותך?‬
‫אחרת אף אחד לא יאמין לזה.‬
‫אתה מטומטם?‬
‫- לך. תן לי את זה. - לא!‬
‫תן לי את זה! אם אתפוס אותך שוב, אהרוג אותך.‬
‫סליחה.‬
‫הגרלת חג המולד‬
‫"אנו מעריכים את התעניינותך, מר גספר,‬
‫"אבל אנחנו מצטערים להודיע לך שהנתונים שלך לא מתאימים לחברה שלנו."‬
‫אל תאבד תקווה, בן אדם.‬
‫איך אני יכול שלא, אנריקיטו?‬
‫עברתי שלושה שבועות של דחייה.‬
‫אם זאת לא ההשכלה שלי, זה הניסיון או הגיל שלי.‬
‫אילו הם ידעו את גילי...‬
‫איך אתה יכול לבנות מחדש את חייך אם אתה מתקדם 30 שנה לעתיד?‬
‫אני מצטער מאוד.‬
‫אני הולך. בוודאי יש עומס בחנות. להתראות.‬
‫- יכולת לענות לי. - רק זה חסר לי.‬
‫- תראה, ערכתי מחקר. - זה לא מעניין אותי.‬
‫אם לא תציעי לי עבודה, לא אכפת לי.‬
‫תקשיב, אתה לא יכול להרים ידיים עכשיו.‬
‫- כדי להכין חביתה, צריך לשבור ביצים. - ואת זאת שמבלבלת לי את הביצים.‬
‫- אבל... - שום אבל! זה נגמר.‬
‫כמעט איבדתי את המשפחה שלי כי נאחזתי בעבר שלא יחזור, זה נגמר.‬
‫תמזוג לי כפול!‬
‫צ'רלי?‬
‫עבר המון זמן.‬
‫יותר מ-30 שנה. אני יכול להשאיר כאן את המודעה?‬
‫אני מוכר את הדירה של הוריי. -כמובן!‬
‫דירה מרווחת ומוארת למכירה תצרו קשר עם קרלוס‬
‫אני מתה על חג המולד.‬
‫הבית שלי נראה כמו פרסומת. כולם חוזרים הביתה...‬
‫תפסיקי עם זה.‬
‫- אני מצטערת, שכחתי... - אל תדאגי. זה בסדר.‬
‫פשוט אף פעם לא חשבתי שבתי לא תחגוג איתנו את חג המולד.‬
‫בכל אופן.‬
‫- אני הולכת, לילה טוב. - את לא יכולה ללכת במצב רוח כזה.‬
‫אנחנו צריכות לחגוג.‬
‫זה ערב חג המולד, יש לי מטלות, לערוך קניות, לבשל ארוחת ערב...‬
‫תצאי עם החברות. הבוסית תזמין אותנו לכוסית.‬
‫הזמנתי שולחן לשלושתנו.‬
‫את לא יכולה לסרב לנו.‬
‫בסדר, רק משקה אחד.‬
‫אחד! אני משתכרת בקלות וזה ערב חג המולד.‬
‫אני נראה כמו הדוד ההיפי שלי.‬
‫תפסיקי לשתות כבר!‬
‫תעזוב אותי בשקט! רק תדאג שהוא יתוודה.‬
‫אם לא נדע איך הוא הרג את בתך, לא נוכל לשנות את זה.‬
‫מה זה? -אקליט את ההודאה.‬
‫נקליט אותה בטלפון.‬
‫- אפשר לעשות את זה? - כמובן.‬
‫תני לי לראות.‬
‫מקליט, טלפון, מצלמה.‬
‫איזו המצאה! זה האולר השוויצרי של המאה ה-21.‬
‫שלום. אנחנו רוצים לראות את הדירה.‬
‫תיכנסו.‬
‫- לא את זה. - תדלגי.‬
‫- את זה? לייק! - כן?‬
‫לייק!‬
‫יש התאמה!‬
‫יש התאמה.‬
‫אחגוג חג מולד שמח באמת.‬
‫זהו זה? כך מפלרטטים כיום?‬
‫לעזאזל, לוקח לי יותר זמן לבחור נעליים.‬
‫זה אותו הדבר, בוחרים ומנסים,‬
‫ואם לא מרוצים, מחזירים את זה.‬
‫- מי מדליק אותך? - אותי? אף אחד.‬
‫קדימה!‬
‫- מי מדליק אותך? - אף אחד!‬
‫- בסדר, בסדר. - קדימה.‬
‫האמת שבימי שבת, כשאני עושה את זה עם פפה,‬
‫אני חושבת על רוברט רדפורד.‬
‫מי?‬
‫מה תעשי איתו? תחליפי לו חיתולים?‬
‫ועכשיו, פילי!‬
‫- אלוהים אדירים. - פילאר, תורך.‬
‫- לא, לא. - כן, תורך.‬
‫- כן, כן. - הבלונדינית!‬
‫בננו הבכור התחתן ביוני‬
‫והקטנה לומדת באוניברסיטת סלמנקה, היא החכמה ביותר.‬
‫לכן הדירה שלנו גדולה מדי בשבילנו, לא?‬
‫- למה את מדברת כך? - כדי להישמע צנועה ואמינה.‬
‫הדירה יפה ומוארת כל כך.‬
‫אמרת שגרת כאן עם המשפחה שלך?‬
‫לא אמרתי כלום, אבל כן. אם כי עזבתי בגיל צעיר.‬
‫אל תגיד לי, בגלל בחורה?‬
‫נכון. לא.‬
‫זה נגמר רע מאוד.‬
‫רע מאוד?‬
‫עד כמה רע? עד כדי כך שיצאת מדעתך?‬
‫אתם מעוניינים בדירה או בחיים שלי?‬
‫בדירה.‬
‫סליחה, רק שאלנו, אל תיעלב.‬
‫לכולנו יש שלדים בארון.‬
‫נכון?‬
‫חדרי השינה הם מכאן.‬
‫זה אחד מחדרי השינה. הארון. אני עדיין אורז.‬
‫משהו לא בסדר?‬
‫לא, לא.‬
‫היא הייתה החברה שלך?‬
‫את רוצה שהנמר יאכל אותי‬
‫את כל הבשר השזוף שלי‬
‫אתה רוצה שהנמר יאכל אותי‬
‫הבשר שלי טעים מאוד‬
‫אתה רוצה שהנמר יאכל אותי‬
‫הבשר שלי טעים מאוד‬
‫אתה רוצה שהנמר יאכל אותי‬
‫הבשר השזוף שלי‬
‫אעשה בתחתונים.‬
‫היא לא יכולה לשיר או לרקוד, אבל אל תפספסו אותה!‬
‫ועכשיו, קבלו את ג'ון וקארי.‬
‫סליחה, עוד אחד, בבקשה.‬
‫מה את רוצה לשתות?‬
‫פילאר?‬
‫השתנתי על הגרביונים היקרים שלי.‬
‫מה הבעיה?‬
‫השיר הזה... הוא היה השיר האהוב על בתי.‬
‫אני צריכה ללכת.‬
‫חג שמח.‬
‫קדימה, תפרוק.‬
‫מה קרה?‬
‫סליחה, לא ראיתי את התמונה הזאת מזמן.‬
‫- כמה מביך. - תשפוך את הלב.‬
‫תשתה כמה כוסיות ותספר לנו.‬
‫היא איננה כבר 30 שנה.‬
‫- הרגשתי כל כך... - אשם?‬
‫מה? לא, לבד.‬
‫היא הייתה האדם היחיד שהבין אותי ואני הבנתי אותה.‬
‫אני בטוח שההורים שלה הבינו אותה טוב יותר.‬
‫ההורים שלה מיררו את חייה.‬
‫במיוחד אביה, שהיה שמרן, דינוזאור,‬
‫שאף פעם לא ניסה להבין את לולו, בן הזונה הזה.‬
‫סליחה.‬
‫גם הבכור שלנו די חצוף וזה מרגיז אותו.‬
‫הוא מתעצבן.‬
‫אני מצטער, אבל אתה לא צריך לדבר על אנשים שאתה לא מכיר.‬
‫לא מכיר? היא כתבה את זה ביומן שלה. קראתי אותו 300 פעמים.‬
‫היומן שלה?‬
‫זה לא צריך להיות אצלך, בטלן.‬
‫איך קראת לי?‬
‫תעזוב את זה, תעזוב.‬
‫תעזוב את זה, קדימה.‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫- תעזוב! - אתם תהרגו זה את זה!‬
‫תוריד את הידיים המלוכלכות שלך מהיומן של בתי!‬
‫זה לא ייתכן.‬
‫אתה לא מת.‬
‫ואתה נראה אותו הדבר.‬
‫תן לי את זה.‬
‫הוא בורח! בוא נלך.‬
‫- צ'רלי, אנחנו רק רוצים לדבר. - אני לא מדבר עם רוחות רפאים.‬
‫צ'רלי!‬
‫קדימה!‬
‫צ'רלי!‬
‫תן לי את היומן!‬
‫תן לי אותו! תן לי את היומן!‬
‫צ'רלי!‬
‫תן לי אותו! זה הדבר היחיד שנשאר מלולו.‬
‫- תן לי אותו! - תעזוב אותי במנוחה!‬
‫רוצי.‬
‫רוצי, לעזאזל! רוצי!‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫אתה רוצה עוד? או שהיה לך מספיק "בשר" להיום?‬
‫לא. תודה. את יודעת, זה מעלה מאוד את רמות חומצת השתן שלי.‬
‫- אז טוב. - חכי.‬
‫אנחנו לא רוצים שום תאונות.‬
‫- לא בערב חג המולד. - חס וחלילה.‬
‫אז, פפה, מה עשית כל אחר הצהריים?‬
‫אני?‬
‫שום דבר.‬
‫- נשארתי בבית, שמרתי על פינה. - מה?‬
‫ביליתי את כל אחר הצהריים במטבח. לבד.‬
‫זה כל כך חבל, הגברת הזאת והראש שלה. מצבה מחמיר מדי יום.‬
‫מצבך גרוע יותר, אבא. הייתי פה כל היום, אבל אתה לא.‬
‫- אתה קורא לי שקרן? - אני מתכוון...‬
‫- לא אתה קורא לי... - תן לו לדבר, פפה.‬
‫אל תדרוס אותו.‬
‫יש לך דם על הראש. כאן.‬
‫- איפה? - שם, שם.‬
‫מאיפה זה, פפה?‬
‫אולי זה מהכבש, הוא נא וקר.‬
‫אתה יודע מה עוד קר?‬
‫ה...‬
‫- האמפנדס? - לא.‬
‫צ'רלי.‬
‫הבחור הזה, צ'רלי. אני לא אוהבת אותו לבת שלכם.‬
‫סופו יהיה רע ומר.‬
‫ראיתי אותך, פפה! אותך עם המשוגעת הזאת!‬
‫אתה הרגת את צ'רלי!‬
‫לא, זו הייתה תאונה, זה לא אני!‬
‫- הוא מעד. - באמת?‬
‫למה אני מצדיק את עצמי?‬
‫- לא נבכה על הרוצח הזה! - אתה מקשיב לעצמך?‬
‫- הרגת בן אדם, פפה! - אז מה?‬
‫- הוא רצח בתנו. ברוך שפטרנו! - למה הפכת?‬
‫- אף פעם לא חשבתי שאשמע אותך אומר דבר כזה. - אף פעם לא חשבתי שאאבד בת.‬
‫- גם אני איבדתי אותה. - אבל אני לא שכחתי אותה.‬
‫עוד מריבה בבית. כרגיל.‬
‫לפעמים אני חושבת שוויכוחים הם הספורט האהוב על המשפחה הזאת.‬
‫בעיקר על אבא.‬
‫איך מישהו יכול להיות כל כך עקשן ורגזן?‬
‫אני חושבת שהוא אוהב צילום כל כך‬
‫כי הוא היה רוצה לעצור את הזמן, כמו בתצלום.‬
‫כדי שלא אפסיק להיות ילדתו הקטנה.‬
‫זה אירוני‬
‫שאדם כל כך כפייתי לגבי הזמן, מאחר לכל דבר.‬
‫הוא לא הבין שהחיים חולפים בזמן שהוא סופר את הדקות.‬
‫שנת 2023 שמחה‬
‫שנת 2023 שמחה!‬
‫יפהפייה!‬
‫היום הפסיקו לחפש את המשפחה שלי.‬
‫הם נחשבים למתים.‬
‫המשטרה מסרה שלא הייתה סערה כזאת זה 30 שנה.‬
‫אלו החיים.‬
‫יום אחד את על החוף ויש לך משפחה‬
‫ואז פתאום את לבד בחיים.‬
‫צ'רלי אומר שאני צריכה לצאת ולנקות את הראש.‬
‫יש מופע של "הגיבורים" בפסטיבל בשכונה.‬
‫אני יכולה לקבל עיסוי, פפה?‬
‫אתה מבלה את כל היום בקריאת היומן הזה.‬
‫לא עכשיו, פינה. תצפי בחזאי.‬
‫בסדר.‬
‫תראה את מזג האוויר במזרח. עוד חזית קרה.‬
‫מצפים לסופות בעלות מטען חשמלי עצום.‬
‫זו תופעה שלא קרתה מאז 1991.‬
‫תיזהר בדרך לשם עכשיו.‬
‫תזכור שסוללים בכביש המהיר. עדיף שתפנה ביציאת ולוורדה.‬
‫אל תאיץ בקטע של סגרייס.‬
‫יש שם שוטרים.‬
‫תיזהר, לעזאזל!‬
‫אביך ממש אסון.‬
‫גם אנחנו.‬
‫- יודע מה יכול להיות מגניב? - מה?‬
‫לקנות כמה בירות ולהשתכר.‬
‫אשמח לעשות את זה!‬
‫אבל אני לא יכול. הכולסטרול שלי בשמיים.‬
‫רמות הטרנסאמינאז שלי גבוהות וכיב הקיבה הורג אותי.‬
‫מה העניינים?‬
‫יש לך אוזן יפה.‬
‫תעמוד מול המצלמה.‬
‫מה אתה עושה? מצלמת הטלפון! כמו ב"מסע בין כוכבים".‬
‫מה? אתה תקוע במייספייס?‬
‫איפה?‬
‫שום דבר. תראה, בגלל כל הסיפור עם ההורים שלך,‬
‫אולי כדאי שתבוא אליי ללמוד, להתעודד.‬
‫זה מגניב!‬
‫הדבר האחרון שאני צריך זה ללמוד. אין מצב.‬
‫אני אומרת את זה כי אתה לבד.‬
‫זה אפילו גרוע יותר. תכיני לי תה ומאפים?‬
‫תראה, חתן פרס נובל,‬
‫אתה חושב שאם אני בבית לבד ומזמינה אותך, אני מתכוונת שנלמד?‬
‫אם לא, אז בשביל מה?‬
‫סוף סוף אקבל את זה!‬
‫הלילה אני עושה את זה!‬
‫אני רואה אותך.‬
‫אני מתכוון...‬
‫- אעשה משהו, מה שזה לא יהיה. - בטח.‬
‫המאסטרית משתמשת בצומת בין הממדים‬
‫כדי להיכנס לטראנס ולתקשר.‬
‫תמורת 100 אירו.‬
‫זאת בדיחה?‬
‫סליחה, אנחנו חלק מהאגודה הפרפסיכולוגית‬
‫מאז 1998.‬
‫נתחיל. ננצל את זה שהקליטה מצוינת היום.‬
‫הבאתם חפץ של המנוחה?‬
‫טוב.‬
‫אני יודע, אנה קלרה! אני יודע.‬
‫זאת הסערה. הסערה חוזרת על עצמה.‬
‫לך להזדיין אתה ואימך הזונה!‬
‫- תסתלק מכאן. אנחנו בסיאנס! - תשתקי!‬
‫סליחה שלא הקשבתי לך קודם, צדקת. אני יכול לחזור כדי להציל את בתי.‬
‫לא ייתכן שאני צודקת, אני ממציאה הכול.‬
‫- מה זאת אומרת שאת ממציאה? - לא, לא, לא.‬
‫רק לגבי האיש הזה.‬
‫היא יוצרת קשר עם הרוח של אימכם המתה, זה הוכח מדעית.‬
‫אם את ממציאה הכול,‬
‫- למה ניסית לעזור לי? - רציתי להוציא ממך כסף, זה העיסוק שלי.‬
‫אני מרמה אנשים נואשים.‬
‫- מה לגבי התעודה? - גיסי פקו הכין אותה.‬
‫- נתתי לך את הצמיד. - זה בלתי אפשרי.‬
‫אין כוחות קסומים, אין כוחות בכלל, אני לא חלק מהסיפור הזה.‬
‫לא? אז איך את מסבירה שפגשת את בתי בשנת 1991?‬
‫מה את רוצה? תסתלקי מכאן!‬
‫לכי להזדיין.‬
‫לא אלך עד שתספרי לי לאן בעלך לקח את בת דודתי.‬
‫הוא לקח אותה?‬
‫הוא צעק משהו על חוף, סערה והצלת בתכם.‬
‫אני הולכת!‬
‫להתראות. באתי ללמוד לשון חדשה.‬
‫- ואנטומיה, אם יש לי מזל. - אתה לא הולך לשום מקום.‬
‫- אתה בא איתי. - יש לי תוכניות! יש לי ערב פתיחה!‬
‫פילאר!‬
‫ברקודה‬
‫מה נעשה עכשיו?‬
‫תעבור בבית המרקחת קודם‬
‫אימא, בואי נחזור ונסדר את זה בטלפון.‬
‫אי אפשר להסתדר עם אבא שלך בטלפון. תיסעי מהר יותר!‬
‫קודם כול עלינו על סירת הפדלים ואז התווכחתי עם בתי. לא, לא.‬
‫קודם התווכחתי עם בתי ואז עלינו על סירת הפדלים.‬
‫סירה דומה לזאת.‬
‫- אבל איפה נכנסתם למים? - פפה!‬
‫השתגעת? מה אתה עושה כאן? ועוד עם האישה הזאת?‬
‫ברחנו ביחד.‬
‫- לחיות את סיפור אהבתנו. - גברת, באמת!‬
‫מה? אם תספר לה את האמת, היא לא תאמין לך.‬
‫תקשיבי, פילאר.‬
‫זה קורה שוב, אהובתי. צפית בחדשות?‬
‫- הסערה שוב כאן. - בבקשה, פפה.‬
‫- תעזוב את זה. - תקשיב לאימא ונחזור כולנו למדריד.‬
‫לא.‬
‫- הוא צודק. זה יכול להצליח הפעם. - מספיק, באמת!‬
‫מה את יודעת? כמעט חשמלת אותו.‬
‫זה היה עדיף.‬
‫הוא נפל על הצ'ינצ'ילה שלי, ועכשיו היא שטיחון.‬
‫על איזו צ'ינצ'ילה את מדברת?‬
‫בסוף עוד תגרמו לבעלי להשתגע.‬
‫הצלחנו בזה. תראי מה שהוא עושה.‬
‫פפה!‬
‫- לאן אתה שט? - להציל את בתנו!‬
‫איך? כשאתה נכנס למים בדבר הזה?‬
‫פילי, תראי!‬
‫- בואי! - רודרי!‬
‫בוא, תרוץ!‬
‫מתי אתה בא? קר לי‬
‫- לעזאזל. - אנחנו חוזרים!‬
‫אבריל לא תחכה לי 30 שנה.‬
‫- בואי, פילי! - אני באה!‬
‫קדימה!‬
‫- תיכנס, בני. - היי, מה אתם עושים?‬
‫תגיד לאישה שהייתי בעבר‬
‫שלא תקנה את הלייזר דיסק הדפוק.‬
‫כי אחר כך היא תצטרך לדחוף אותו לתחת!‬
‫מה המשוגעים האלה עושים?‬
‫הם חוזרים לשנת 1991.‬
‫קדימה, פילי! לפני שהסערה תחלוף.‬
‫זה מטורף, פפה.‬
‫מה עכשיו?‬
‫איך זה עובד? אנחנו צריכים לעשות משהו?‬
‫אני לא יודע, פילי. מה עשינו בפעם האחרונה?‬
‫מה אם זה החוף הלא נכון? או שזה היה כרטיס בכיוון אחד? מה אם...‬
‫כן, זה אותו החוף.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫זה רק נדמה לי, או שהסערה הזאת גרועה יותר מהקודמת?‬
‫- תחזיקו חזק! - תחזיקי חזק, פילי!‬
‫אלוהים! זה הסוף שלנו!‬
‫אגיד לך משהו, פפה! זו הפעם האחרונה שאנחנו נוסעים בזמן!‬
‫איך נוכל לדעת אם אנחנו בשנת 1991?‬
‫אני מקווה שאנחנו לא בשנה אחרת.‬
‫היינו ביותר עשורים מלהקת "העשור הפלאי".‬
‫הגיע הזמן! חרגתם ממגבלת הזמן.‬
‫באיזו שנה אנחנו?‬
‫זה לא לקח לכם כל כך הרבה זמן.‬
‫השכרת סירות פדלים‬
‫אני לא מוצא אותה.‬
‫אני לא רואה אותה.‬
‫אימא, אבא!‬
‫- לולו! - דאגתי לכם מאוד.‬
‫את כאן, בתי היקרה!‬
‫בטח, רציתי לחזור למדריד, אבל לא רציתי לעזוב בכעס.‬
‫כולכם נראים שונים.‬
‫- למה אתם לבושים כך? - את לא תאמיני לזה.‬
‫- עלינו על הסירה והגענו... - לעיר הסמוכה!‬
‫אז עשינו שם קניות.‬
‫לא קניתם לי כלום, שכחתם ממני.‬
‫איך נוכל לשכוח אותך, מותק? לעולם לא נשכח אותך.‬
‫אבא, תפסיק עם זה.‬
‫הפאייה לא הייתה בשעה 14:45? השעה כמעט 15:00.‬
‫הם יכולים לחכות. אנחנו צריכים לחיות את הרגע, יקירתי.‬
‫מה אתה אומר?‬
‫הוא קיבל מכת חום?‬
‫התגעגעתי אלייך כל כך, בתי.‬
‫ידעת שאני אוהב אותך?‬
‫מה קורה פה? איזו בושה, תפסיקו. זה כאילו לא ראיתם אותי שנים.‬
‫הברקודה‬
‫נראה כאילו ראיתם רוח רפאים.‬
‫אל תגידי את זה, מותק.‬
‫פשוט תאכלי. את נראית רזה יותר.‬
‫רזה יותר ממתי? מהבוקר?‬
‫כולכם מתנהגים מוזר מאוד.‬
‫מה מוזר בנו?‬
‫- היי, בואו נצלם סלפי. - בסדר.‬
‫- כן. - מה?‬
‫- אתה מחזיק את המצלמה לא נכון. - צ'יז!‬
‫אבא, באמת, אתה כמו דובון אכפת לי.‬
‫מותק, כשאוהבים חייבים להראות את זה.‬
‫זה נכון.‬
‫לא מעריכים דברים...‬
‫עד שמאבדים אותם, בתי.‬
‫אלוהים אדירים, אבא. אני לא אמות מחר.‬
‫לא, יש לך עוד שבוע.‬
‫- רודרי! - אתה מטומטם?‬
‫אל תקשיבי לו.‬
‫תן לילדה את המתנה! אנחנו מתעכבים יותר מדי.‬
‫- קדימה. - לולו.‬
‫אני יודע שאני לא‬
‫האבא המושלם.‬
‫אני יודע שאת כועסת שמתייחסים אלייך כמו לילדה,‬
‫אבל גם אם יעברו 30 שנה, תמיד,‬
‫תמיד, תמיד תהיי הילדה הקטנה שלי.‬
‫- זה יפהפה! - את אוהבת את זה?‬
‫אני אוהבת את זה מאוד.‬
‫- הנה. - את אוהבת את זה?‬
‫מאוד.‬
‫ילדתי הקטנה.‬
‫אני כאן, משפחה!‬
‫- צ'רלי! - מה קורה, בובה?‬
‫למה אתה כאן, לעזאזל?‬
‫- הזמנת אותי הבוקר. - עכשיו אני אומר לך ללכת להזדיין.‬
‫אבא, תירגע.‬
‫- פפה, שום דבר עוד לא קרה. - וזה לא יקרה.‬
‫בתי לא תצא עם הבטלן הזה שיהרוס את חייה.‬
‫אני אחליט על כך. אני מספיק מבוגרת.‬
‫- לא תצאי עם הפושע הזה! - פושע? כאילו הרגתי מישהו.‬
‫- בן זונה. - פפה.‬
‫- בבקשה! - תעזוב אותו!‬
‫מה זה, לעזאזל?‬
‫- פושע! - תפסיק עם זה! תעזוב אותו!‬
‫- פושע! - תעזוב אותו, אבא!‬
‫אתה לא אבא מושלם. אתה לא צריך להיות אבא!‬
‫אני אביך ואת גרה איתי, לכן תעשי מה שאני אומר!‬
‫- פפה, בבקשה. - באמת?‬
‫אפשר לתקן את זה בקלות.‬
‫- לא אחזור הביתה. - לולו, מותק!‬
‫צ'רלי, בוא נלך.‬
‫יכולתי להרוג אותה.‬
‫אם לא נעשה כלום, הוא יהרוג אותה בעוד שבוע. ואתה דחפת אותה לזרועותיו!‬
‫היי, שכנים. חזרתם ממש מוקדם.‬
‫מזג האוויר היה גרוע? -לא היה גרוע, זה היה פשוט יותר מדי.‬
‫למה היא מתכוונת, פפה? הראש שלה לא במקום.‬
‫נראה אם תגידי אותו הדבר בעוד 30 שנה.‬
‫חשבתי שכבר לא נישן במיטה שלנו שוב, מותק.‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫- לישון. - אבל אתה ואני נפרדנו.‬
‫את מבולבלת עם כל המסע בזמן.‬
‫אנחנו ניפרד בעוד 30 שנה, פילי. עכשיו אנחנו ביחד כמו תמי...‬
‫לילה טוב.‬
‫שוב, בני?‬
‫הבחורה היחידה שרוצה אותי עדיין לא נולדה.‬
‫מזל טוב, לולו‬
‫פפה!‬
‫אתה חושב שזה הזמן לערוך מסיבה?‬
‫- פילי, זו המסיבה של לולו. - מה?‬
‫היא תמנע את ההלוויה שלה היום.‬
‫אם לולו תבוא הנה, היא לא תלך למופע.‬
‫אם היא לא תלך...‬
‫צ'רלי לא יהרוג אותה.‬
‫- אז נוכל להציל את בתנו? - כמובן!‬
‫מה אתה מתכנן? בכל פעם שאתם ביחד, זה מסתבך.‬
‫לא, לא, היא תאהב את זה!‬
‫זה יהיה כאילו היא תכננה את זה בעצמה.‬
‫הלכתי למסיבת יום ההולדת של פלומה.‬
‫אכלתי עוגה, וזה היה מדהים!‬
‫- זה טעים מאוד! מה זה? - קפה.‬
‫לא יכול להיות, זה לא ק', זה פ'.‬
‫- זה טעים מאוד, מה זה? - פרפה.‬
‫לא, זה ק', באופן ברור.‬
‫- זה טעים מאוד! מה זה? - קפה.‬
‫לא, זה נראה כמו פ'.‬
‫לא משנה, נאפה את שתיהן.‬
‫אני אוהבת את הווקמן החדש. אבל אמשיך לחלום.‬
‫אבא שלי, מר "היית צריכה לעבור את המלחמה",‬
‫לא יבזבז 5,000 פזטות על זה.‬
‫הצבע האהוב עלייך.‬
‫אני מתה על "הגיבורים".‬
‫כשאני מתמזמזת עם צ'רלי ואני מאזינה להם, זה מדליק אותי.‬
‫אני מאבדת את שפיותי, ואני מוכנה לעשות כל דבר.‬
‫יש פרטים שעדיף לא לדעת.‬
‫הפתעה!‬
‫מה? תודה!‬
‫- הווקמן שרציתי! - השגתי אותו במחיר מעולה.‬
‫זה עוד לא הכול.‬
‫אפינו לך את העוגה האהובה עלייך.‬
‫העוגה עם...‬
‫עם...‬
‫- קפה? - קפה!‬
‫מה?‬
‫העוגה האהובה עליי! המתנה שרציתי! זה כאילו קראתם את מחשבותיי.‬
‫לא קראנו שום דבר.‬
‫הייתי מוכנה לעוד נזיפה.‬
‫תודה רבה. הכול מושלם.‬
‫היי, לוסיה, את...‬
‫היי, לוסיה, את יודעת מה?‬
‫שמעתי שהלילה‬
‫מלא קסם‬
‫ושדון מזמין אותך לחלום‬
‫- לולו המסכנה. - בבקשה...‬
‫את רואה?‬
‫הוא נראה כמו הזמר שאת אוהבת.‬
‫כן, אני בטוחה שאנשים מבלבלים ביניהם.‬
‫לא פלא שהוא עדיין בתול בגיל 50.‬
‫אנחנו נהנים כל כך.‬
‫היה יותר טוב אם החבר שלי היה כאן. התקשרתם אליו?‬
‫הוא בטח כבר בדרך.‬
‫אבל יש כאן עוד הרבה בנים.‬
‫אחי.‬
‫לא תכבוש אותה כך. תתקרב אליה, היא קלה להשגה.‬
‫- אל תדבר עליה כך. - מה עדיף? שיתמזמזו איתה או שיהרגו אותה?‬
‫אנריקיטו. תתחיל איתה, אני אטפל במוזיקה.‬
‫אתם זוג כל כך יפה!‬
‫- פפה, בוא, תצלם אותם! - כמובן.‬
‫שניכם נראים נהדר, כל כך פוטוגניים!‬
‫הוא נוגע בי!‬
‫זה בסדר, זה טבעי בגילו.‬
‫על מה אתה מדבר? יש לי חבר. צ'רלי לא בדרך?‬
‫כן, כן.‬
‫אני מתפלאת שהוא עוד לא הגיע.‬
‫אני לא יודעת למה אני כאן.‬
‫תיהנו, אני הולכת.‬
‫חכי, אתקשר אליו.‬
‫- צ'רלי, מה קורה, אחי? - מה?‬
‫- למי התקשרת? - תן לי, אני אשאל אותו.‬
‫זה רודריגו. אחותי משתעממת בלעדיך.‬
‫לוסיה? אלוהים אדירים.‬
‫היא לא אומרת לי שלום כשהיא רואה אותי.‬
‫מספיק להתבדח, מי מסמר המסיבה?‬
‫אתה צודק. תמיד נשארתי עד סוף המסיבות.‬
‫שאחליף בגדים ואבוא?‬
‫מהר!‬
‫אתה טיפש? תן לי!‬
‫אני מדבר איתו!‬
‫הוא החבר שלי.‬
‫מותק, זו לוסיה.‬
‫לוסיה, מותק! תודה על ההזמנה.‬
‫יש לכם ליקר מנטה או שאביא לכם?‬
‫זאת אימא שלו.‬
‫היי, אז לבוא למסיבה או לא?‬
‫מה הבעיה שלכם, לעזאזל?‬
‫- לולו. - מותק.‬
‫- רק רגע. - לולו.‬
‫לולו, מותק, חכי!‬
‫- חכי, בבקשה! - לולו!‬
‫- לולו! - תעזבו אותי! עבדתם עליי.‬
‫תקשיבי, מותק.‬
‫זה היה רק שקר לבן. את לא תביני את האמת.‬
‫- למה? כי אני טיפשה? - לא!‬
‫- לולו, בבקשה. - מספיק!‬
‫תודיעו לי כשתספרו לי את האמת, כמו לבגירה.‬
‫בסדר.‬
‫נסענו בזמן.‬
‫- לכן התנהגתם כל כך מוזר? - כן.‬
‫- כי יצאתם מדעתכם. - לא!‬
‫זה היה בגלל סירת הפדלים ששכרנו.‬
‫- פגע בנו ברק. - והוא שלח אותנו לשנת 2022.‬
‫בטח, נכון.‬
‫- ראיתם את העתיד? - כן.‬
‫- רובוטים, רכבים שעפים... - לא עפים.‬
‫הם מדברים ואומרים לך לאן לנסוע.‬
‫- כמו בסרט "אביר על גלגלים". - כן!‬
‫- אבא, אתה מקשיב לעצמך? - את חייבת להאמין לנו.‬
‫הטלפונים זעירים, ללא כבלים.‬
‫- אנשים שמים אותם בכיסים. - טלפון בכיס?‬
‫כן, הם כמו טלוויזיות קטנות. אפילו מצלמים בהם!‬
‫זה נכון, אני נשבע לך. חגגנו את תחילת שנת 2023.‬
‫אם הכול היה כל כך נפלא ומודרני, למה חזרתם?‬
‫- בשבילך. - בטח!‬
‫- כי בזבזתי את חיי. - לא!‬
‫כי היית מתה!‬
‫אני נשבעת לך.‬
‫הנחנו פרחים על קברך.‬
‫זה הדבר הקשה ביותר שיכול לקרות להורים.‬
‫זה נגד הטבע.‬
‫הבדיחה הזאת כבר לא מצחיקה.‬
‫אני עוזבת איתו לפני שתהרסו לי את החיים.‬
‫- צ'רלי! - בבקשה, אל תעזבי עם הבטלן הזה!‬
‫תפסיק להעליב את החבר שלי.‬
‫הוא זה שיהרוג אותך!‬
‫אני אשתגע, לגמרי.‬
‫המצאתם את כל זה כי אתם לא אוהבים את צ'רלי?‬
‫לולו, אני נשבע לך שזה לא כך.‬
‫תעזוב אותי.‬
‫אני מעדיפה למות מאשר להיות כאן איתכם. למות.‬
‫צ'רלי!‬
‫יש תוכנית חלופית?‬
‫פסטיבל בואנוונטורה, גיבורי הדממה‬
‫כולם כאן, בואו נתחיל!‬
‫מתחשק לי לרקוד כמו משוגעת!‬
‫למה ההורים שלך כועסים? לקחת את הז'קט של אחיך שוב?‬
‫לא יודעת, אני רק רוצה לשכוח אותם.‬
‫מה קורה, חבר'ה? מה נשמע?‬
‫מה קורה?‬
‫מה שלומכם?‬
‫- הן שתי בחורות מהשכונה. -היי.‬
‫היי, אני אנה קלרה. אני אגלה לך את העתיד.‬
‫אנחנו נהנה הלילה מבילוי משהו בן זונה.‬
‫כן, זאת הגישה.‬
‫אני אלוויריטה, בת דודתה.‬
‫לקח יובלות להגיע ברכבת הדפוקה.‬
‫והתור המחורבן כדי להיכנס. נמאס לי מהחיים!‬
‫אני לוסיה. כולם קוראים לי לולו.‬
‫רגע, אנחנו מכירות?‬
‫באמת?‬
‫אני לא חושבת. את בחורה תוססת, הייתי זוכרת אותך.‬
‫- תודה. - קדימה, בואו נצטלם.‬
‫- בסדר. - בסדר.‬
‫- צריך לעשות זה מהר מאוד. - אל תנערי את זה כל כך.‬
‫מדהים, בואי.‬
‫בואי, לולו, זה מתחיל!‬
‫אני באה!‬
‫לולו! אני מצטער.‬
‫- לא נמצא אותם, יש יותר מדי אנשים. - המופע עומד להתחיל.‬
‫- לאן אתה הולך? - אנסה לעכב את המופע.‬
‫- בוא נבדוק בתור. - כן.‬
‫לאן אתה הולכים?‬
‫תראו, הסולן בונבורי כאן.‬
‫או הבחור שאכל אותו.‬
‫לכו להזדיין.‬
‫לולו, בואי, כולם מחכים!‬
‫שנת 2023 שמחה!‬
‫יפהפייה.‬
‫בואי, צריך לתפוס מקום.‬
‫- מה אתה עושה? אתה מצלם את קבר אחותך? - אחרת אף אחד לא יאמין לזה.‬
‫אתה מטומטם? לך.‬
‫את מתגרה בי?‬
‫בואי!‬
‫מה?‬
‫לאן את הולכת. לוסיה?‬
‫לוסיה! לולו! פפה, אני לא רואה אותה.‬
‫לולו!‬
‫היי! הזקן הזה שפך את המשקה שלי!‬
‫לך תזדיין אתה ואימא שלך הזונה!‬
‫אלוויריטה. אנה קלרה.‬
‫זה לא ייתכן. אתן כל כך צעירות.‬
‫ומהממות. אנחנו בשיא חיינו.‬
‫- בכל אופן, את מכירה אותו, בת דודה? - לא.‬
‫- אנחנו מכירים אתכן. - אתן לא זוכרות כי...‬
‫ניפגש בשנת 2022.‬
‫במשרד שלכן לקריאת קלפי טארוט.‬
‫אתן תעזרו לנו לנסוע בזמן דרך חור תולעת שמחבר בין שנת 2023‬
‫לשנת 1991.‬
‫בטח.‬
‫אתם זקנים מכדי לעשן חרא מוזר.‬
‫לא, חכי רגע, בבקשה.‬
‫את היחידה שיכולה להציל את בתי ממוות.‬
‫בעוד 30 שנה, תגידי שנתתי לך את הצמיד של לולו.‬
‫לולו? זאת לא הבחורה שפגשנו הרגע?‬
‫- מה? - את טיפשה?‬
‫ואתם, אל תעשו לי פרצוף מטומטם כזה ולכו לרמות מישהו אחר.‬
‫חכי, בבקשה!‬
‫בונבורי! אני המעריץ הגדול ביותר שלך.‬
‫אני מכיר את כל השירים שלך. "בין שתי ארצות", "טרול ארור"...‬
‫זה "שדון", תסלח לי.‬
‫אם תנגן את "בין שתי ארצות", אחותי תמות.‬
‫באתי מהעתיד כדי לשנות את העבר‬
‫ולמנוע מאחותי למות בהווה, הבנת?‬
‫אחר כך חושבים שאני מוזר!‬
‫לולו!‬
‫לולו, תצאי, אני לא אוהב שמקניטים אותי, תצאי!‬
‫איזה זין.‬
‫- לוסיה. - הבהלת אותי.‬
‫את בסדר?‬
‫את רועדת. מה קרה? -לולו.‬
‫- לולו! - אני אמות.‬
‫הוריי לא השתגעו. ראיתי את הקבר שלי.‬
‫- איפה את? - על מה את מדברת?‬
‫- כולנו נמות. - לא, קיקה, אני אמות היום!‬
‫צ'רלי יהרוג אותי.‬
‫- צ'רלי? - כן.‬
‫לולו!‬
‫- קיקה, תרוץ, תרוץ! - קדימה!‬
‫קיקה?‬
‫קיקה, תעזוב את החברה שלי, אתה לא יכול לברוח ממני!‬
‫- זהירות! - סליחה!‬
‫קיקה!‬
‫תעלה לפה!‬
‫לאן אתה הולך? לעזאזל.‬
‫- לעזאזל! - תירגע, בבקשה.‬
‫לך מכאן!‬
‫אתה תשלם על זה.‬
‫תירגעי, הוא לא יכול לפגוע בך כאן.‬
‫לוסיה, כשתרדי, נדבר!‬
‫קיקה, אל תשאיר אותי לבד.‬
‫אל תדאגי.‬
‫הפריק כאן כדי לעזור לך.‬
‫תודה, קיקה.‬
‫תקשיב...‬
‫מעולם לא חשבתי שאתה פריק.‬
‫קיקה, אתה טועה! קיקה!‬
‫מה קורה, אנשים?‬
‫מי רוצה לרקוד רוק אנד רול?‬
‫גבירותיי ורבותיי, "גיבורי הדממה"!‬
‫רק רגע!‬
‫סלח לי.‬
‫יש לי משהו חשוב לומר.‬
‫תרד משם! תרד!‬
‫למה יש את המילה "דממה" בשם שלהם?‬
‫הם נראים טוב יותר כשהם דוממים.‬
‫- בבקשה. - אני לא יודע למה,‬
‫אבל אני חייב לתת לך את הצמיד, אחרת לא אמצא את צ'רלי.‬
‫רק תצפה ב"מלאכיות של צ'רלי", בכל יום שני.‬
‫- איזו מצחיקה, בת דודה. - לא!‬
‫בעוד 30 שנה יהיה לך בגוף יותר אלכוהול מדם.‬
‫- מי את חושבת שאת, גברת? - אי אפשר להתחיל במופע!‬
‫- חיי אדם בסכנה! - את חייבת לקחת את זה.‬
‫- משהו יקרה, קחי את זה. - אני אקח את זה, נודניק. ראית? לקחתי.‬
‫לכו להטריד מישהו אחר!‬
‫לעזאזל! מה קרה, בת דודה?‬
‫ראיתי...‬
‫ראיתי את הבחורה שפגשנו הרגע. על הגלגל הענק.‬
‫- היא הוטרדה מינית. - על ידי צ'רלי?‬
‫לא.‬
‫- בונבורי. - ערב טוב, מדריד!‬
‫זה השיר "בין שתי ארצות".‬
‫היי!‬
‫- הרחקת לכת מדי. - זאת נשיקה.‬
‫אני לא רוצה! אתה מכאיב לי!‬
‫את פגעת בי יותר, לוסיה.‬
‫כתבתי לך שירים, הכנתי לך את שיעורי הבית, שילמתי עלייך באוטובוס,‬
‫ואת פשוט צוחקת עליי. את יודעת כמה שזה משפיל?‬
‫תסתכלי עליי.‬
‫תסתכלי עליי!‬
‫התלבשתי ככה בשבילך, לוסיה!‬
‫בשבילך! נמאס לי מזה שאת לא רוצה אותי!‬
‫לא. לא!‬
‫- לוסיה, זו רק נשיקה! - לא!‬
‫- תפסיק! תפסיק! - שם למעלה!‬
‫רד ממני!‬
‫הצילו!‬
‫אל תחשוב על זה אפילו.‬
‫טעיתי איתך בעתיד. לא אעשה את זה עכשיו.‬
‫- תעזרו לי! - מה?‬
‫זוז!‬
‫- פפה! - לאן הוא הולך? מנולו!‬
‫מה הוא עושה?‬
‫פפה!‬
‫הוא ייפול!‬
‫עצרו את הגלגל!‬
‫תפסיק עם זה! תפסיק עם זה!‬
‫לא! לא!‬
‫לא!‬
‫מנולו, תעצור את הגלגל.‬
‫לעזאזל!‬
‫- תפוס את הזרוע שלי! - קדימה!‬
‫תפסיק עם זה!‬
‫תפסיק עם זה! רד ממני!‬
‫לעזאזל!‬
‫הצילו!‬
‫שמישהו יעזור לי!‬
‫עזרו לי!‬
‫- הצילו, בבקשה! - תשתקי, את גורמת לי להתנהג נורא.‬
‫- תשתקי, לוסיה! - רד ממני!‬
‫אל תזוז!‬
‫תפסיק עם זה!‬
‫הצילו! תעזרו לי!‬
‫- תשתקי! - לא!‬
‫אל תיגע בי!‬
‫- הצילו! - מספיק!‬
‫- שמישהו יעזור לי! - אולי תשתקי?‬
‫- אתה לא תהרוג את הבת שלי שוב. - שוב?‬
‫תעזוב אותי!‬
‫אבא!‬
‫לא!‬
‫פפה!‬
‫אבא!‬
‫ברקודה‬
‫את צוחקת עליי, סבתא?‬
‫לולו, זה לא כזה סיפור. כל משפחה והסודות שלה.‬
‫בטח, אבל על ירושה, בנים לא חוקיים...‬
‫- לא נסיעה בזמן. - שתי נסיעות, אחיינית. הלוך ושוב.‬
‫- מתי ידרסו אותי? - זה לא יקרה.‬
‫זה היה עתיד חלופי. בזכות חוסה לואיס, הכול השתנה.‬
‫עתיד שבו ניבלתי את הפה. אתם מאמינים לחרא הזה?‬
‫איך אדע שזה העתיד הטוב?‬
‫מותק, זה העתיד עם הסוף הטוב.‬
‫עוד לא, אבל זה יקרה.‬
‫חיכיתי כל דקה ב-30 השנים האלה כדי לראות אותו שוב.‬
‫התגעגעתי לסטירות שלו.‬
‫התגעגעתי לנזיפות שלו.‬
‫חבל שאף פעם לא פגשתי אותו.‬
‫את תפגשי אותו, הוא ישמח שיש לו נכדה.‬
‫משפחה, הנה זה מתחיל שוב.‬
‫הבטחתי לאביכם שלעולם לא אסע שוב בזמן.‬
‫מחר זה היום‬
‫תרגום כתוביות: בתיה מולכו‬
‫בקרת כתוביות רינת זוהר-מנחם‬