Osmi film Kventina Tarantina
PODLIH OSAM
Prvo Poglavlje Poslednja kočija za Red Rok
Ajde, zapni!
Zapni tamo, ha!
Jače!
Imaš li mesta za još jednog?
Ko si do đavola, ti? I šta se dogodilo njima?
Ja sam major Markus Voren, bivša konjica, trenutno službenik suda.
Pokušavam da dovedem par razbojnika na naplatu.
Imam poternice za njih u džepu. - Vodiš ih u Red Rok?
Kontam da si i ti tamo krenuo, zar ne? - Da.
Ta prokleta mećava nam jaše za guzicom protekla tri sata.
Nema šanse da ćemo stići skroz do Red Roka pre nego nas ulovi.
Pa juriš do pola puta, u Mininu Galanteriju?
Znaš da je tako. - Mogu li da se ukrcam?
Pa Dime, da je do mene,
možeš. Ali nije do mene.
Do koga je? - Do lika u kočiji.
Lik u kočiji nije sklon društvu?
Lik u kočiji je platio za privatan put, i mogu da ti kažem
da je dao dobre pare za privatnost.
Ako želiš do Mini sa nama, moraćeš da pričaš sa njim.
To ću i da uradim.
Stani tamo, crni. Pre nego pristupiš,
uzmi ta svoja dva pištolja i položi ih na onaj kamen tamo.
I digni obe ruke visoko iznad šešira.
I onda pristupi, kao puž.
Pun je poverenja u ljude, a? - I ne baš.
Spusti ih.
Priđi bliže.
Rekao sam visoko iznad šešira, do đavola!
Stupi napred.
To je dovoljno.
Nek me nosi...
ti si crni tip kojeg poznajem, pukovnik taj i taj Voren, zar ne?
Major Markus Voren.
Znam i ja tebe. Jednom smo večarali odreske zajedno u Četanogi.
Ti si dželat Džon Rut. - To sam ja. Koliko je prošlo od tada?
Od večere? Nekih osam meseci.
Što mi ne bi objasnio,
zašto afrički lovac na glave, luta po snegu usred Vajominga?
Pokušavam da naplatim par poternica u Red Roku. - Znači još si aktivan?
Znaš da jesam. - Šta ti je bilo sa konjem?
Okolnosti su nas naterale da idemo dugim putem okolo.
Konj mi nije izdržao. - Ne znaš ništa o ovoj devojci ovde.
Ne. - Ne znaš joj ni ime? - Ne.
Izgleda da smo slučajna družina na putu.
Prokleto se nadam da je tako.
Majore Markus Voren, ovo ovde je Dejzi Domergu.
Domergu, za tebe je ovo major Voren. - Zdravo crnjo.
Prava je mustra, zar ne?
Devojko, zar ne znaš da crnci više ne vole da se zovu crnjama? Vređa ih.
Mene su zvali i gorim stvarima. - U to ti verujem.
Nisi nikad čuo za nju? - Jesam li trebao? - Nije da je Džon Vilks But,
ali možda da čuješ kolika joj je cena za glavu? - Kolika?
Deset hiljada dolara. - Do đavola, šta je uradila?
Ubila Lili Langtri? - Ne baš.
Tih deset hiljada je praktično u mom džepu.
Zato nisam baš voljan da prevozim druge,
posebno ne aktivne profesionalace. - To svakako mogu da shvatim,
ali nemam nikakvih namera za nju.
Jedan od mojih tipova tamo, vredi četiri hiljade,
drugi vredi tri, a treći jednu.
To je prokleto dovoljno za mene.
Daj da vidim poternice. Kao što sam rekao, ko puž.
Odstupi.
Gledaj, mrzim da vas prekidam,
ali prokleto hladna mećava nam jaše za guzicom
i pokušavamo da je prestignemo do utočišta. - Shvatam to.
Začepi usta i drži te konje dok razmišljam.
Ok, momče, probaćemo. Ali ostavi ona dva pištolja kod kočijaša.
Nećeš stvarno da pustiš tog crnju, da se vozi sa nama?
Možda tamo gore sa O.B.- ijem, ali...
Kako voliš zvuk tih zvona, kučko? Stvarno su lepa, šta ne?
Ako ponovo otvoriš prljava usta, izbiću ti prednje zube, jesi li shvatila?
Da. - Da čujem "shvatila sam".
Shvatila sam. - Trebaće mi pomoć da vežem ove tipove na krov.
Daj O.B.- iju 50 dolara kad dođemo u Red Rok, on će ti pomoći.
Slažem se s O.B.- ijem, ova oluja me brine.
Krenućemo brže ako i ti pomogneš.
Nek se nosi sve do đavola, već žalim za ovim.
Očigledno je da ti ne mogu pomoći u vezanju kad sam prikovan sa njom.
I ostaću prikovan sa njom,
i neću je pustiti iz vida dok je lično ne privedem u Red Rok zatvor.
Jesi ti to shvatio? - Da, shvatio sam.
Dobro.
Šta ti se dogodilo sa konjem?
Bio je star. Imao sam ga već neko vreme.
Kad se vreme pogoršalo,
uradio je šta je mogao, ali nije mogao da izdrži. - Šteta.
Da.
Ja i stari Leston smo projahali puno milja zajedno.
Moglo bi da se kaže da mi je bio najbolji prijatelj.
Kad bih smatrao glupe životinje prijateljima, što ne smatram.
Uprkos tome, nedostajaće mi.
Ko je ova Dejzi Domergu? - Pokvarena ubilačka kučka, eto ko.
Vidim da nemaš dilema u pogledu dovođenju žene na vešala?
Pod ženom misliš na nju?
Ne, nemam dilema.
Vodiš je u Red Rok na vešanje? - Mo'š da se kladiš. - Hoćeš ostati da gledaš?
Znaš da hoću.
Želim da čujem kako joj vrat puca vlastitim ušima.
Nikad ne čekaš da bi gledao vešanje?
Moje lovine nikad ne vise. Zato što ih nikad ne dovodim žive.
Nikad? - Nikad ikad. Razgovarali smo o tome u Četanogi.
Privođenje živih očajnika je dobar način da pogineš.
Ne mogu da me ulove na snu, ako ne zatvaram oči.
Ne želim da radim tako naporno. - Niko nije rekao da bi posao trebao biti lak.
Niko nije rekao ni da bi trebao da bue toliko težak.
Ali to je, mala damo, razlog zašto njega zovu Dželat.
Kad na poternici piše "živ ili mrtav", mi drugi
te upucamo u leđa iz daljine, dovedemo te mrtvu prebačenu preko sedla.
Ali kad te Dželat Džon Rut ulovi,
nećeš dobiti metak u leđa.
Kad te Dželat ulovi, onda visiš.
Precenjuješ ga crnjo.
Priznajem da ima muda, ali u delu pameti,
on je poput tipa koji je sa visine skočio u plitki bunar.
Dejzi, želim da razradimo znakovni sistem komunikacije.
Kad te opalim laktom u lice,
to znači "ućuti". Jesi li shvatila?
Shvatila sam.
Znam da smo se do sad samo jednom sreli
i ne želim neopravdano da impliciram bliskost ali,
imaš li ga još? - Imam li šta?
Linkolnovo pismo.
Naravno.
Imaš ga na sebi? Gde?
Baš ovde.
Gledaj, znam da moraš biti stvarno oprezan sa njim
i mogu da zamislim kako ne voliš često da ga vadiš iz koverte.
Ali, ako ti ne bi smetalo,
voleo bih ponovo da ga vidim.
U pravu si. Ne volim toliko da ga vadim iz koverte,
ali budući da si mi spasio život i sve,
pretpostavljam da ti mogu dati da ga ponovo pročitaš.
Stara Meri Tod me zove, pa je valjda vreme za krevet.
Stara Meri Tod...
to me dirne. - Dirne i mene.
Znaš li šta je ovo droljo?
Pismo Linkolna. Pismo Linkolna njemu.
Dopisivali su se tokom rata. Bili su prijatelji preko dopisivanja.
I ovo je samo jedno od pisama.
Koji k...
O.B., stani!
Polako.
Taj glupi... iščupao sam prokletu ruku.
Nisam vozio njenu smrdljivu guzicu preko planine,
da bi joj ti samo slomio vrat nadomak grada.
Ti si joj dao prokleto pismo.
Nisam ga dao njoj, dao sam ga tebi.
Taj crnja voli da mi razbije vilicu.
Ako mu upropastiš pismo, taj crnja će te skrhati na smrt.
I kad krene, ja ću da sednem na točak kočije, gledaću i smejaću se.
Kako je pismo? - Nije da mu je bila od koristi, ali u redu je.
Zar tako crnje tretiraju svoje dame?
Ti nisi prokleta dama!
Gospodine Rut! - Šta je?
Još jedan lik ide peške na putu.
Hej! - Šta?
Rekao sam da još jedan lik ide peške ispred nas.
S obzirom da je mećava,
puno likova šeta okolo, zar ne bi rekao majore?
Budući da sam ja polovina tih likova, da, izgleda da nas je puno.
Ovo menja stvari, sinko.
Osam hiljada dolara je puno novca za crnju.
Sa partnerom 18 hiljada je puno bolje.
Zaista misliš da sam u zaveri sa tim likom ili njom? - Stavljaj ovo.
Neću da nosim lisice.
Stavljaj ih na ruke ili odmah možeš prestati da brineš oko svega ovog.
Hej!
Drugo Poglavlje Odmetnikov Sin
Predaj oružje kočijašu. - Malo si nervozan?
Pusti šalu, uradi to. - Ako ti tako kažeš.
Kažem.
Ok, urađeno. - O.B., jesi li ga uzeo?
Jesam. - Ok, momak, drži taj fenjer u jednoj ruci,
a drugu drži gde mogu da je vidim.
Pođi tamo gde mogu dobro da te vidim.
Neka sam proklet ko šugav pas.
Jesi to ti, Kris Meniks? - Izvini prijatelju, poznajemo li se?
Ne baš. - Znaš ovog tipa? - Samo po reputaciji.
Kao što sam rekao prijatelju, imaš me u nepovoljnoj situaciji.
Držati te u nepovoljnosti je povoljnost koju nameravam da zadržim.
Ko god da si, gospodine,
zaista zvučiš opasno kad pričaš sa očajnikom u snegu do kolena.
Ne želim nevolje.
Samo želim prevoz. Smrzavam se na smrt.
Ko je ovaj klovn? - Jesi li čuo za pobunjeničkog odmetnika Erskin Meniksa?
Meniksovi harači? - To su ti. Pošast Južne Karoline, Meniksovi hrači.
Ovo je Erskinov najmlađi, Kris.
Šta te dovelo preko mog puta Kris Meniks?
Pa, nepoznati gospodine, jahao sam do Red Roka,
konj mi je naletio na rupu u snegu, sjebao nogu, morao sam da ga smaknem.
Imaš posla u Red Roku? - Imam.
Ja sam novi šerif. - Sereš.
Plašim se da ne. - Gde ti je značka? - Nisam još šerif.
Jednom kad dođem tamo, preuzimam dužnost.
Ali to se još nije dogodilo, a tad dobijaš značku.
Imaš li nešto što može da podupre priču? - Da, kad stignemo u Red Rok.
I gledajući onu trojicu smrznutih prdonja,
mislim da si ti lovac na glave.
Pretpostavljam da ih vodiš u Red Rok na naplatu.
Tri mrtva, jednu živu. - Ko je to?
Dejzi Domergu. - Ko je jebote Dejzi Domergu?
Ništa nikome, osim meni i dželatu.
Dželat...
Đavo me odneo,
ti si Dželat Bob Rut? - Ime je Džon. - A ti,
ti si crnja sa glavom, major Markus.
Gospode, je li to stvarno glava pravog majora Markusa, što me gleda?
Da, stvarno sam ja i moja glava.
I šta se događa, imate piknik za lovce na glavu? Zaboravite.
Vodite ta tri tela u Red Rok u žurbi da vam plate za njih? - Da.
Čovek koji bi trebao da vas isplati sam ja.
Novi šerif. Ako želite da vam se plati, treba da me odvezete do Red Roka.
Izvini, ako teško verujem da te grad izabrao za bilo šta.
Osim da crkneš. - Znači ja bi trebao da se smrznem do smrti,
zato što je tebi nešto teško za poverovat?
Ne, valjda ne.
Stavi ih i ulazi.
Ne.
Onda ćeš da se smrzneš. - Onda ćeš ti da visiš.
Kako to? - Kočijašu!
Bi li mogao da siđeš i da nam se pridružiš?
Moram da držim ove konje, mogu sasvim dobro da vas čujem odavde.
Onda si me upravo čuo kako govorim ovom liku da sam ja novi šerif Red Roka?
Da. - Red Rok je sad moj grad.
I da uđem u moj grad u okovima, nema šanse.
Žao mi je bando, ne ulazim u grad na taj način. Kad napokon
dođete do Red Roka, shvatćete da je tačno sve što sam rekao.
I od tebe O.B. očekujem da građanima Red Roka kažeš kako je
Džon Rut ostavio njihovog novog šerifa da se smrzne na smrt.
Nema ucene na mojoj glavi banditu. Ostaviš li me da umrem, to je ubistvo.
Pruži ruke.
O.B., vrati majoru pištolje.
Jedna stvar koju znam, ovaj gad što mrzi crnje nije tvoj partner.
Sad, pomoći ću ti da zaštitiš svojih osam hiljada.
Ti pomozi meni da zaštitim mojih deset. Dogovoreno?
Zar ljubav nije sjajna? Hoćemo li svi zajedno leći u sneg i praviti anđele?
Reći ću ti nešo, Bobe. - Ime mi je Džon.
Kad stignemo do Red Roka, kupiću tebi i majoru Markusu ovde,
večeru i piće. Moj način da zahvalim.
Ne pijem sa pobunjeničkim odmetnicima
i sigurno ne lomim hleb sa njima.
Gospodine Rut, zvuči da imate nešto protiv cilja.
Cilja? Odmetnička vojska?
Gomila poludelih gubitnika, mo'š da se kladiš da imam nešto protiv.
Umotali ste se u pobunjeničku zastavu kao izgovor da ubijate i kradete.
Ovo bi trebalo da te zanima Voren, pogotovo emancipovane crnce.
Zvuči kao moja vrsta momka.
Meni to zvuči kao da ste čitali puno novina.
Štampanih u Vašington DC- iju.
Kako bilo, samo pokušavam da vam dam do znanja koliko sam zahvalan.
Bio sam gotov, i vi ste me spasili.
Hoćeš li da mi pokažeš koliko si zahvalan?
Ućuti.
Do đavola, Dejzi. Stiže.
Evo, poslednji komad.
Zna li on...
zna li on koliko si slavan nekad bio?
Ne mislim da zna.
Šljivooka, znaš li ko je on?
Znam li za 30 hiljada dolara nagrade,
koju je Konfederacija ponudila za glavu majora Markusa?
Da. - Brđani su krenuli u lov na glave crnja,
ali se nikad nisu dokopali glave pravog crnje. - Ne, nisu.
Ali nije bilo zbog nedostatka pokušavanja.
Kuronje su ostavljale domove i porodice
i dolazili u ovu snegovitu planinu tražeći mene i bogatstvo.
Niko od njih nije našao bogatstvo. Oni za koje više nikad nisi čuo,
su našli mene. - Nije ostalo na 30 hiljada posle rata.
Jednom kad su se strasti ohladile, palo je na osam, pa pet.
Ali kladim se da kad je i bilo pet hiljada,
imao si svoju meru provincijalaca, koji su došli na zov.
Znaš da jesam. - Zašto su imali nagradu za tebe?
Konfederacijalistima je smetao moj kapacitet za ubijanjem njih.
Kad sam pobegao iz Velingbeka,
Jug je primio moje kontinuirano postojanje, kao ličnu uvredu.
I naravno, ucenio mi glavu.
Šta je Velingbek?
Nikad nisi čuo za Velingbek, zatvorenički kamp u
Zapadnoj Virdžiniji. - Ne pobunjeniče, nisam nikad čuo. Od tamo si pobegao?
Major Markus je uradio više od bežanja.
Major Markus je imao briljantnu ideju.
Tako briljantnu, moraš da se zapitaš zašto nikom pre nije pala na pamet.
Reci Džon Rutu svoju briljantnu ideju.
Celo mesto je bilo drvene građe.
Pa sam ga spalio.
Tamo je bio puk novajlija, koji je noćio u kampu.
47 ljudi, spaljeno do kosti.
Južnjačka mladost, sinovi farmera.
Najbolji što postoje. - I ja kažem neka gore.
Trebao bih da se izvinem što sam ubio pobunjenika Džonija?
Ti si stupio u rat da zadržiš crnje u lancima.
Ja sam stupio u rat da ubijam bele južnjačke bičevaoce.
To znači da ih ubijem kako god mogu.
Upucam ih, probodem, utopim, spalim,
bacim im kamenčugu na glavu. Šta god je trebalo da se stave pod zemlju,
za to sam krenuo u rat, da uradim to. I to sam uradio.
Da ti odgovorim na pitanje Džone Rut,
kad je major Markus žive spalio 47 ljudi,
samo da bi se crnja domogla šume,
to je bilo kad je Jug ponudio nagradu za glavu majora Markusa.
I domogao sam se šume Meniks. Vjeruj mi
da se nisam osvrnuo dok se nisam domogao severnjačkih linija.
Ali čekalo te iznenađenje na severnoj strani, zar ne?
Vidiš, jednom kad su krenuli da izvlače sva ta spaljena tela u Velingbeku,
ispostavilo se da nisi svi momci bili pobunjenici.
Spalio si i neke od svojih momaka, zar ne majore?
Koliko su spaljenih zatvorenika našli?
Zar konačan broj mrtvih jenkija nije bio nešto oko 37?
Tu je stvar u ratu, ljudi ginu.
Znači pripisaćeš to tome da je rat pakao?
Priznajem, to je težak argument da se ospori,
ali ako me pamćenje služi, tvoja strana nije na to tako gledala.
Mislim da su oni mislili da 37 belaca za jednog crnju,
ne bi bila teška trgovina. Verujem da su oni
optužili tebe da si krvoločna crnja,
koja je stupila u rat samo da ubije belce,
a da li je uniforma plava ili siva, tebi nije nešto značilo.
I zato su izmarširali tvoju crnu guzicu iz konjice,
sa kukavičkom žutom trakom preko leđa. Zar ne majore? - Sereš!
Da je uradio sve to, konjica bi ga upucala.
Nisam rekao da su to mogli da dokažu.
Ali sigurno su mislili na glas, zar ne majore?
Ali, Vorenova ratna prošlost je bila zvezdana.
I to mu je spasilo guzicu.
U svoje vreme ubio si svoju dozu crvenokožaca,
zar ne crni majore?
Konjica gleda na to sa naklonošću.
Reći ću ti na šta konjica nije sa naklonošću gledala.
Meniksove harače, eto šta.
I činjenica da klinac Erskina Meniksa,
priča o bilo čijem drugom ponašanju tokom rata,
tera me da se smejem ko konj.
Ne govori ništa o mom starom.
Za šta se on borio, je bilo dostojanstvo u porazu.
I protiv bezuslovne predaje.
Nismo bili strani varvari, koji udaraju na gradske zidine.
Bili smo vaša braća. Zaslužujemo dostojanstvo u porazu.
I koliko ste crnačkih gradova opustošili,
u svojoj borbi za dostojanstvom u porazu?
Poštenu meru, crni majore.
Jer kad se crnje plaše, tad su belci sigurni.
Ako ćeš da pričaš tu crnomrzačku priču, ići ćeš na krov pored O.B.- ija.
Ne. Ne, ne, ne.
Naveo si me da pričam o politici.
Nisam hteo.
Kao što sam rekao, samo sam srećan što sam živ.
Mislim da ću da se primakem prozoru,
i pustiću da me ova lepa kočija uljuljka u san.
I sanjaću o tome kako sam srećan.
Treće Poglavlje Minina Galanterija
Zapni tamo!
Ajde!
Hooo, polako.
Šta se događa? - Nismo očekivali još jednu kočiju večeras.
Vidim da već imate jednu ovde.
Taman sam završio sa sklanjanjem konja.
Ovo nam nije redovna ruta. Zapeli smo na pogrešnoj strani mećave.
Izgleda da ste zaglavili sa nama.
Jesu li Mini i Slatki Dejv unutra?
Nisu ovde. Ja sam glavni dok ih nema.
Gde su Mini i Slatki Dejv?
Kaže da nisu ovde. Ovaj pazi na mesto dok ih nema.
Ko si ti?
Ja sam Bob.
Ko god da si, pomozi O.B.- iju sa konjima.
Skloni ih sa hladnoće, pre nego ih mećava zadesi.
Jesi li dobro?
Čekaj, 'perate, 'perate, 'perate.
Taman sam sklonio one druge konje.
Ako želiš da se to brzo obavi, moraš da pomogneš.
Imam dvojicu najboljih na zadatku.
Čuli ste ga prikrpe. Bacite se na posao.
U redu vas dvojica, otkopčajte vodilice. Hajde, idemo.
Otvarajte! Moraš da ih razvališ nogom! - Razvali ih nogom! - Šta?
Razvali ih nogom!
Zatvaraj vrata, prokleta je mećava napolju! - Zatvaraj vrata!
Moraš da ih zakucaš ekserima! - Zakucaj ih ekserima!
Drži ih zatvorena! - Čekić i ekseri su pored vrata!
Moraš da ih zakucaš, tamo su čekić i ekseri! Pored vrata!
Daj mi čekić. - Da.
Trebaju... trebaju ti dve daske! - Dve daske, jedna nije dovoljna!
Dve daske! - Jebena vrata su razvaljena!
Ne samo jednu dasku!
Daj mi još jednu dasku. - Da, dobro.
Treba mi ekser. - Evo.
Isuse.
Ta vrata su smeće.
Koji idiot ih je slomio? Onaj Meksikanac? - Nebesa.
Žena? U ovom belom paklu, mora da si se smrznula jadnice.
Izgleda da Mini ima punu kuću.
Kad ste vi stigli?
Pre četrdesetak minuta.
Onaj kauboj u uglu, to vam je kočijaš? - Ne, on je putnik. Kočijaš je
izmaglio. Rekao je da će da provede mećavu u kolibi sa prijateljicom.
Srećni gad.
Isuse Hriste, to je užasno!
Hriste svemogući, šta je taj Meksikanac radio? Umakao stare čarape u šerpu?
Mislim da smo svi mislili isto, ali smo bili previše pristojni da nešto kažemo.
On nema taj problem. - Gde je voda iz bunara?
Tamo.
Sva trojica ste bili na putu za Red Rok, kad vas je mećava zaustavila?
Da, sva trojica smo bili na onoj kočiji.
Zrna kafe?
Tamo.
Skloni ruku odatle.
Novi šerif Red Roka putuje sa nama.
Šerif Red Roka, kad na vrbi rodi grožđe.
Ako je on šerif ja sam majmunov stric.
Ok, onda možeš da deliš banane sa drugom crnjom u štalama.
Znači, novi šerif Red Roka putuje sa vama?
Ne, laže. Nije šerif ničega.
Južnjački odmetnik, pričao priče da se ne smrzne do smrti.
Šta sam tebi rekao o pričanju?
Zviznuću te u usta ispred ovih ljudi, kao da me boli kurac.
Niste ste predstavili gospodine. - Džon Rut.
Jeste li predstavnik zakona? - Vodim je predstavnicima.
Vi ste lovac na glave? - Tako je gnjavažo.
Imate li nalog? - Naravno da imam.
Mogu li da ga vidim?
Zašto?
Trebalo bi da ga pokažete kad se zatraži. Kako da znam
da vi niste zločinac koji je oteo ovu ženu,
a da ne poseduje nalog?
Kako se zoveš gnjavažo?
Svakako se ne zovem gnjavaža.
Zovem se Osvaldo Mobrej.
Osvaldo? - Da.
E pa, imam nalog, Osvaldo.
Pretpostavljam da ste vi Dejzi Domergu? - Da, to je ona.
Ovde kaže "živu ili mrtvu". - Da, tako je.
Prevoženje očajnog neprijateljskog zatvorenika poput nje,
izgleda kao težak posao. Zar prevoz ne bi bio lakši kad bi bila mrtva?
Niko nije rekao da bi posao trebao da bude lak.
Zašto vam je toliko bitno da se obesi kako dolikuje?
Recimo samo da ne volim da zakinem dželata. I on mora da zaradi za život.
Cenim to.
Dopustite mi da se predstavim kako priliči.
Ja sam Osvaldo Mobrej, dželat u ovim krajevima.
Ko bi reko? Izgleda da sam ti doveo mušteriju. - Izgleda da je tako.
Jesi li ikad pre proveo dva ili više dana zarobljen sa svojom mušterijom?
Ne mogu da kažem da jes... - Ne pričaj sa mojom zarobljenicom.
Ja pričam sa njom i niko drugi. Jesi li shvatio. - Shvatio sam. Prokleto dobro.
Imate li išta ovde osim kafe, što bi moglo da nas ugreje?
Šank je otvoren. Pratite me.
Poređajte se za mnom.
Ooo, Risi, oo. Dobar si. Dobar.
Idemo do đavola. Hladno mi je.
Ja ću da nahranim i napojim konje. Vi pođite unutra i popijte vruću kafu.
Kuva se čorba. Trebala bi da bude brzo gotova. - Gledaj.
Bez obzira koliko jaka ova oluja bude,
i dalje moramo da hranimo konje, i čučnemo s vremena na vreme.
Zbog toga bi ja i Kris trebali da zabijemo kanap.
Od štala do prednjih vrata, i od vrata do poljskog wc- a.
Ok?
Dobra ideja.
Hajdemo Kris.
Ja ću pomoći tebi.
Ne, ne, ne. Idi unutra, ugrij se.
Radiš posao u štali u prokletoj mećavi. Ponudim pomoć i ti odbiješ?
U pravu si amigo. Mućas gracijas.
U redu, prati me.
Zabićemo po kolac na svakih 10 koraka, odavde pa do vrata.
Da. - Dobro.
Dakle, vi ste traženi zbog ubistva.
U korist moje analogije, pretpostavimo da ste krivi.
Džon Rut želi da vas odvede u Red Rok da vam se sudi za ubistvo.
I, ako vas proglase krivom,
ljudi Red Roka će vas obesiti na gradskom trgu.
I kao dželat, ja ću da izvršim egzekuciju.
I, ako se sve te stvari dogode,
to je ono što civilizovano duštvo
naziva pravdom. Međutim,
kad bi voljeni i rodbina osobe koju ste ubili bili ispred vrata,
upravo sad, i kad bi razbili vrata i izvukli vas napolju na sneg
i obesili vas za vrat. To...
bi bila granična pravda.
Dobra stvar kod granične pravde je
da je vrlo neposredna.
Loša stvar je da jednako ima tendeciju da pogreši, koliko i da bude u pravu.
Ne u tvom slučaju. U tvom slučaju si to i zaslužila, ali
drugi ljudi možda baš i ne.
Ali konačno, koja ja stvarna razlika između to dvoje.
Stvarna razlika sam ja.
Dželat. Meni nije bitno šta si uradila, kad te obesim,
neću dobiti satisfakciju tvojom smrti. To mi je posao.
Tebe obesim u Red Roku, odem u sledeći grad,
tamo obesim nekoga drugog.
Čovek koji povlači ručicu,
koja vam lomi vrat, će biti čovek bez strasti.
I taj manjak strasti je sama esencija pravde.
Jer pravda donesena bez rezervisanosti,
je uvek u opasnosti da ne bude pravda.
Amin.
Bez uvrede kauboju. Samo ti privlačim pažnju.
Da, pa,
imaš je. - Šta to pišeš prijatelju?
Jedinu stvar za koju sam kvalifikovan da pišem? - Šta je to?
Svoju životnu priču. - Ti pišeš svoju životnu priču?
Možeš da se kladiš. - Jesam li ja u njoj?
Upravo si ušao.
Kad voliš toliko da pišeš priče, što mi ne bi ispričao zašto si ovde?
Ko pita? - Ja, Džon Rut. Vodim ovu u Red Rok da visi.
I nema šanse da provedem par noći pod istim krovom,
sa nekim koga ne znam, a ne znam ko si ti?
Zato, ko si?
Džoi Gejdž. - Šta? - To mi je ime. Džoi Gejdž.
Ok, Džoi Gejdž. Zašto ideš u Red Rok?
Ne idem u Red Rok. - Gde ideš?
Oko devet milja van Red Roka. - Šta je tamo?
Moja mama. - Tvoja mama?
Slušaj, ja sam samo gonič krava. Upravo sam se vratio sa dugog gonjenja.
Ovog puta nisam bio samo još jedna guzica u sedlu.
Bio sam partner.
Prvi put u životu sam dobro zaradio i
pomislio sam da dođem kući i provedem neko vreme sa mamom.
Za Božić. - E to je smešno.
Jer ti ne izgledaš kao lik koji se vraća kući za Božić.
Da, pa,
znaš, izgled zna da prevari.
Zato što ja definitivno jesam
lik koji se vraća kući za Božić, da bi proveo vreme sa mamom.
Božić sa majkom, mislim,
to je divna stvar.
Je li ti to dovoljno dobro Džon Rut?
Zasad.
Kloni se moje zarobljenice.
Pozdrav stari.
General.
Generale.
Vi gospodine, ste hijena.
Nemam želje da pričam sa vama.
Zvali su me i gore.
Pošteno generale. Žao mi je što sam smetao.
Hej! - Hej! - Morate da ih razvalite nogom! - Razvalite ih! - Šta? - Šta?
Morate da ih razvalite nogom! - Morate da ih razvalite nogom!
Zatvaraj ih! - Zatvaraj! - Šta?
Zatvaraj vrata! Nema kvake. - Već je ionako hladno!
Nema kvake, moraš da zakucaš dasku. - Moraš da ih zakucaš ekserima!
Čekić i ekseri su pored vrata! - Tamo su čekić i ekseri!
Bože.
Pridrži ovo Kris. - Evo.
Držiš? - Da. - Zakucaj ih!
Treba vam dve daske, morate da zakucate još jednu.
Jedna nije dovoljna, oduvaće ih!
Do đavola! - Otvoriće se ako... - Ućuti!
U pizdu strininu.
Isuse Hriste. Ovo su kurvinska vrata.
Shvatam. Galanterija. To je bila šala.
Kakva je kafa? - Sad je prilično dobra, usuđujem se da kažem.
Hvala.
Navaho! - Pogodi ko je on?
Bufalo Bil? - Teško, ne.
Ja sam Osvaldo Mobrej. Ja sam... - On je dželat u Red Roku.
Jeste li? - Jesam. - Tako dakle,
drago mi je gospodine... - Mobrej.
Ja sam Kris Meniks, novi šerif Red Roka. - Stvarno?
Sere. - Ne obraćajte pažnju na njega. - Sereš.
Momak što se greje kod šerpe na peći je prokleto dobar kočijaš O.B.
To je jedino istina što si rekao.
Dolazite u Red Rok da obesite Lens Lovsona? - Tačno.
Imate li papire za egzekuciju? - U torbi. - Mogu li da ih vidim?
Naravno.
Ko je... ko je Lens Lovson?
Lik koji sedi u zatvoru Red Roka već mesec dana.
On je lik koji je ubio tipa, koji je bio šerif pre mene.
Tačno tako.
Hvala.
Šta je mislila kad je rekla "lovčev crnja drugar u štalama"?
U štalama ima drugara crnju, lovca na glave.
Sve to samo za nju? - Ne mislim da je to bila prvobitna ideja, ali
to je trenutna ideja.
Želiš li da ti kafa malo jače grize? - Da.
Petoro vas je?
Izgleda da će Minina Galanterija biti udobna sledećih nekoliko dana.
Izgleda.
Jeste li vi momče sa Linkolnovim pismom?
Linkolnovim čime? - Pismom Abrahama Linkolna.
Predsednika Abrahama Linkolna? - Da, zar niste bili epistolarni prijatelji.
Sa predsednikom?
Žao mi je. Čuo sam da neko u vašoj družini ima pismo Abrahama Linkolna.
Pretpostavio sam da ste to vi. - Nije on.
Crnac u štalama. - Crnja?
U štalama? Ima pismo Abraham Linkolna?
Da. - Crnja u štalama ima pismo Abrahama Linkolna?
Kako si ono rekao da se zoveš? - Bob. - Voren.
Jesu li Mini i Slatki Dejv unutra?
Mini i Slatki Dejv su otišli da posete njenu mamu na severnoj strani planine.
Šta? - Da. - Mini nije tu?
Da, posećuju njenu mamu.
Njenu mamu? - Da.
Nisam znao da Mini ima mamu.
Svi imaju mamu.
Da, pretpostavljam.
I ostavila je tebe kao glavnog? - Da.
To ne liči na Mini.
Nazivaš li me lažovom?
Ne još.
Samo mi zvuči čudno. - Šta zvuči čudno.
Kao prvo, Mini mi nikad nije izgledala kao sentimentalan tip.
Kao drugo, ne mogu da zamislim Slatkog Dejva da digne lenju guzicu iz fotelje,
toliko dugo da donese vodu iz bunara a da ga Mini ne izmlati tiganjem,
a kamoli da otputuje na severnu stranu.
To zvuči jako puno, kao što me zoveš lažovom, mi negro amigo.
Da, zvuči puno poput toga, zar ne?
Ali još te nisam tako nazvao.
Minino mesto i dalje služi hranu? - Smatraš li paprikaš hranom?
Da. - Onda služimo hranu.
Zasmrdi li Mini i dalje ovo mesto sa Old Kuail duvanom za lule?
Mini ne puši lulu.
Mota sebi cigare. Red Apl tabako.
Ali, mi negro amigo, mislim da ti to već znaš.
Da, znam, senjor Bob. Samo gledam znaš li i ti.
Napuni mi šolju O.B. - Da.
Do đavola.
Hvala.
Odseci mi noge i reci da sam patuljak.
Vidim li ja to generala Sendforda Smitersa?
Imaš dobre oči sinko.
Đavo me odneo!
General Sendi "boli ga uvo" Smiters?
Kapetan Kris Meniks, Meniksovi Harači. - Erskinov momak?
Da gospodine.
Smem li da sednem sa vama? - Prema jenkijima smo u slobodnoj zemlji.
General Sendi Smiters.
Bože, Bože,
šta je moj stari pričao o vama.
Čuo sam da ste onim plavim gadovima priuštili pravi pakao.
Moji momci su dali doprinos.
Kao što su Erskin i njegovi momci dali svoj. - Svakako jesmo.
Jenki skotovi. - Nikad ti nisam poznavao oca, sinko.
Ali sam uvek poštovao njegovu odlučnost.
Hvala što to kažete generale.
Vaše poštovanje bi mu puno značilo.
Mogu li da vam donesem kafu?
To bi bilo lepo. - A što kažete za ćebe?
To bi bilo još lepše. - Do đavola, znate šta, evo vam moje.
Evo generale.
Šta vas dovodi u Vajoming gospodine? Ako vam ne smeta što pitam?
Moj mali. - Imate maloga što živi u Red Roku?
Moj sin, Čester Čarls Smiters.
Umro je ovde pre nekoliko godina.
Oprostite mi gospodine. - Nema šta da ti oprostim sinko.
Kao što sam rekao, bilo je pre nekoliko godina.
Posle njegove vojne službe.
Došao je ovde u brda Vajominga.
Da stekne bogatstvo.
I izgubio mu se trag.
Kupio sam mu simboličan grob, na groblju Red Roka.
I ovde sam da posavetujem kamenoresca za nadgrobnu ploču.
Je li sigurno mrtav?
Zar nema šanse da živi u hladnoj šumi?
Težak život, ali može da se navikne.
Da je uradio ono zbog čega je došao, vratio bi se kući.
Zatvaraj, zatvaraj!
Moraš da ih držiš zatvorena dok ih na zakucam. - Koji idiot ih je slomio?
Samo ih drži zatvorena, jebemu.
Jebla te guzica!
Drži zatvoreno. Ok.
Nastavi da držiš, nastavi da držiš, mi negro amigo.
Trebaju nam dve daske.
Jebala te guzica! Evo ti, mamu ti jebem!
Puno šešira, senjor Bob. - Šta?
S obzirom na Mininu zabranu nošenja šešira unutra.
Što je, ako se tačno sećam, bilo jedno od strogih pravila,
za koje bi htela da se primenjuje u njenom odsustvu.
Ti izgleda nisi previše zainteresovan za šešire.
Kriv sam. Mene njihovi šeširi ne uzbuđuju previše.
Kako bi bilo da danas zaboravimo na šešire s obzirom da smo usred mećave?
A sutra će onda da bude "dan bez šešira".
Veliki crni pas.
Ružan. Labrador.
Znate da je moj stari... rekao sam,
moj stari je uvek govorio da je Dejvis bio hrabar čovek.
Ali trebao je za glavni grad da odredi Montgomeri, a ne Ričmond.
Slažem se sa tim, vojska severne Virdžinije bi...
Rekao sam, vojska severne Virdžinije bi bila upotrebljena na drugačiji način.
Ućuti!
O.B.
Poznajete li tog crnju gospodine?
Ne poznajem toga crnju,
ali znam da je crnja. I to je sve što treba da znam.
Taj crnja nije bilo koji crnja.
Taj crnja je... - Generale Sendford Smiters?
Bitka kod Baton Ruža?
Obavesti crnju u oficirskoj uniformi konjice, da sam imao
diviziju Konfederacije pod mojom komandom, kod Baton Ruža.
Majore crnjo, general Smiters želi da te obavestim...
Čuo sam ga brđanine.
Obavesti starog bičevaoca da sam ja takođe bio kod Baton Ruža.
Na drugoj strani. - To je zanimljivo.
Generale Smiters, on kaže da je takođe bio kod Baton Ruža,
na drugoj stra... - Kapetane Meniks,
recite crnji da ne uvažavam crnje u severnjačkim uniformama.
Zarobili ste celu crnačku diviziju tog dana.
Ali nijedan crni vojnik nije došao do kampa, zar ne?
Nismo imali ni vremena ni hrane.
Ni sklonosti da se brinemo za severnjačke konje,
a najmanje od svega, za severnjačke crnje!
Pa smo ih upucali na mestu. - Gospodo!
Gospodo.
Znam da Amerikanci nemaju običaj,
da dopuste da neka sitnica poput bezuslovne predaje,
stane na put dobrom ratu.
Ali čvrsto predlažem da ne rekonstruišamo bitku kod Baton Ruža,
tokom mećave u Mininoj Galanteriji.
Sad, moj nubijski prijatelju.
Dok shvatam da su strasti jako uzavrele,
već je prošlo neko vreme od tada. I, ako ubiješ ovog nenaoružanog starca,
garantujem ti da ću te obesiti za vrat dok ne umreš,
jednom kad stignemo u Red Rok.
Budi siguran da i ja to garantujem.
Da Voren, tu je problem sa starcima.
Šutneš ih niz stepenice i kažeš da je bila nezgoda,
ali ne možeš jednostavno da ih upucaš.
Gospodo, budući da smo možda zaglavili ovde,
u blizini jedni drugih, na nekoliko dana,
mogu li da predložim moguće rešenje.
Podelimo Minino mesto na pola.
Severna strana, i južna strana.
Sa trpezarijskim stolom u funkciji neutralne teritorije.
Mogli bi da kažemo da je strana sobe gde je kamin,
simbolički predstavnik...
Džordžije.
Dok je šank predstavnik...
Filadelfije.
Dokle god je šank Filadelfia,
ja se slažem.
Važi li još dogovor iz kočije?
Ja ti pomognem da štitiš tvojih osam hiljada, ti mi pomogneš sa mojih deset?
Pretpostavljam da je tako.
Neko od tih tipova nije ono što kaže da jeste.
Nego šta je? - U zaveri sa ovom, eto šta.
Jedan od njih, možda čak dvojica
su ovde kako bi se pobrinuli da Domergu bude oslobođena.
U svrhu tog cilja, ubiće sve koji su ovde.
Imaju par dana, sve što moraju je da mirno čekaju,
da im se ukaže prilika.
I tada će da napadnu.
Je li tako kučko?
Ako ti kažeš Džon.
Siguran si da nisi samo paranoičan? - Naša najbolja šansa je da ovaj
dvolični lik nije toliko hladna mušterija kao ova Dejzi.
Neće imati toliko strpljenja da samo sedi i čeka.
Čekati priliku i prepoznati je uopšte nije tako lagano.
Ne može da se nosi sa time, prestaće da čeka,
pokušaće da stvori svoju priliku,
a to je vreme kad će nervozni gospodin da se otkrije.
Šta ti imaš da kažeš na sve ovo? - Šta ja imam da kažem?
Na Džonova trabunjenja?
Apsolutno je u pravu.
Ja i jedan od tih tipova smo u zaveri.
Samo čekamo da svi zaspu.
Tad ćemo sve da vas pobijemo.
Ok, svi.
Poslušajte ovo.
Ovo ovde je Dejzi Domergu.
Tražena je živa ili mrtva zbog ubistva.
Deset hiljada dolara.
Taj novac je moj momci.
Ne želim da ga delim.
Neću da ga izgubim.
Kad se sunce pojavi, vodim ovu ženu u Red Rok na vešanje.
Sad,
ima li ikoga ovde,
odlučnog da me spreči u tome.
Stvarno? Niko nema problema sa ovim.
Pa, valjda je to vrlo povoljno po mene.
Međutim, nadam se da svi shvatate
da ne mogu lako da vam verujem na reč.
Okolnosti me terau da poduzmem
mere opreza.
Kad kažeš mere opreza,
zašto imam osećaj da misliš na mene.
Zato što ću da ti uzmem pištolj, sinko. - Hoćeš li?
Hoću. Ništa lično.
Samo moj? Dželat takođe ima pištolj.
Pozabaviću se njegovim pištoljem kad se pozabavim sa tvojim.
Osećam se nekako golo bez njega.
Ja i dalje imam svoj.
Štitiću te.
Odvratnim poslima nema kraja. Je li tako Džon Rut?
Tako je Džoi Gejdž.
Sad mi daj pištolj. - Ako ga želiš?
Moraćeš da ga uzme...
Smiri se.
Skloni ruku sa pištolja.
Trepni ako si miran.
Je li trepnuo? - Trepnuo je.
Trepni ako ćeš da ostaneš miran.
Trepnuo je. - Uzmi mu pištolj.
Žao mi je zbog ovoga, sinko.
Kao što sam rekao, ništa lično, samo mera opreza.
Dobro si se prikrao.
Plašim se da isto važi i za tebe, gospodine Mobrej.
Opreza nikad dovoljno, jer je život previše sladak da se izgubi.
Dodaj mi tu kantu.
O.B.
Pođi u poljski WC.
Uzmi ovu kantu, i istresi je u govna.
Zašto ja moram napolje? - Jakna je već na tebi i
donekle ti malo verujem.
Uzmi kafu. - Imam je.
Posle vas majore.
Ok.
Oslobodiću te dok jedemo.
Ako dobiješ neku ideju, neću biti blag prema tebi.
Pomeri guzicu i jedan centimetar sa sedišta,
i smestiću ti metak pravo u tvoje prokleto grlo.
Dakle Domergu,
pretpostavljam da je ova mećava srećna okolonost što se tebe tiče.
Ne čuješ me da se žalim, zar ne? - Ne, svakako ne čujem.
Šta je sa tobom Osvaldo?
Šta sa mnom?
S obzirom na to šta sam sve radio za novac, nisam tu da sudim, ali
zar se ne osećaš ni trunčicu loše što ćeš da obesiš ženu?
Dok ne izmisle okidač, koji žena ne može da povuče,
ako si dželat, vešaćeš žene.
Nisam nikad tako na to gledao.
Kad su u pitanju neki zli gadovi, koji postoje,
to je jedina stvar koja im stane na kraj.
Vešanje je, u stvari potrebno samo za opake gadove,
ali zlobne gadove moraš obesiti.
Prokleti kučkin sine!
Skoro sam umro tamo napolju!
Nikad više ne izlazim u to sranje!
Nikad više!
Jesi li dobro O.B.? - Dobro sam. Biću dobro.
Samo treba da se ugrijem.
Želiš li malo parikaša O.B.? - Paprikaš kasnije.
O da, to je dobro.
Pa, kako si ti, crni majore?
Nisam raspoložen Kris Meniks. Ne gnjavi me svojim sranjima.
Džon Rut kaže da imaš Linkolnovo pismo?
Rekao sam ti magarče, idi da njakaš negde drugo.
Tako je Džon. Rekao si to, zar ne?
Da, rekao sam.
Pa,
imaš li pismo Abrahama Linkolna? - Da.
Onog Abrahama Linkolna? - Da.
Abraham Linkoln, predsednik Sjedinjenih Država?
Da. - Amerike? - Da.
Je li tebi lično napisao pismo? - Da.
Lično kao: "Dragi majore Voren"?
Ne, lično kao: "Dragi Markuse". - Dragi Markuse? Abraham Linkoln?
Predsednik Sjedinjenih Američkih Država? - Da.
Smem li da ga vidim? - Ne, ne smiješ.
Ali, kako to Džon kaže,
nisi bio samo neki slučajno odabran vojnik crnja iz gomile pisama.
Kako Džon kaže, dopisivali ste se.
Da. - Kako Džon kaže,
praktično ste bili dopisni prijatelji.
Da.
A dopisni prijatelj je praktično prijatelj.
Džone Rut,
zaista misliš da je crnja koji je izbačen iz konjice,
sa žutom trakom preko leđa,
praktično bio prijatelj sa predsednikom Sjedinjenih Američkih Država?
Džone Rut, mrzim što ja to moram da ti kažem,
ali niko iz Minine Galanterije se nikad nije dopisivao,
sa Abrahamom Linkolnom, najmanje od svih
taj crnja tamo.
Je li sve to bilo trabunjanje?
Naravno da jeste.
Dobar. Voren. Muljaj ih muljaj crnjo.
Muljaj ih muljaj.
Izgleda da je istina što kažu o vama.
Ne možeš verovati ni jednoj reči koja vam izađe iz usta.
Šta ti smeta, Džon Rut?
Jesam li te povredio?
Kad već pitaš, jesi.
Znam da sam ja jedini crni kučkin sin sa kojim si ikad pričao,
pa ću biti popustljiv.
Ali nemaš pojma kako je biti crnac koji se suočava sa Amerikom.
Jedino kad su crnci sigurni, jeste kad su belci razoružani.
I ovo pismo je imalo željeni efekat...
u razoružavanju belaca.
Nazovi to kako hoćeš.
Ja to zovem jebeno prljavim trikom.
Želiš li da znaš zašto lažem o nečemu poput toga belče?
Uvelo me u onu kočiju, zar ne?
Reći ću ti kao što je Gospod govorio Jovanu.
Pismo Abrahama Linkolna ne bi imalo takav efekt na meni.
Možda bih pustio kurvu da se popiša po njemu. - Ja sam pljunula po njemu.
Dobro po tebe sestro.
Vorene. Do đavola, ostavi tog starca na miru.
Odstupi kučkin sine. Delio sam ratište sa ovim čovekom.
Ili hoćeš i to da mi osporiš?
Pretpostavljam da si bio tamo.
Smem li da ti se pridružim?
Smeš.
Do đavola.
Kakav je život posle rata?
Imam obe noge. I obe ruke.
Ne mogu da se žalim. - Imaš li ženu?
Umrla je od groznice početkom prošle zime.
Kako se zvala? - Betsi.
Devojka iz Džordžije?
Augusta.
Momak iz Atlante, devojka iz Auguste.
Nekad sam gajio konje iz Kentakija
i njen otac je bio vlasnik uzgajališta
gde sam kupovao većinu svojih ždrebaca.
Đavo ga odnio. - Ona mi je bila dobra nagodba.
Uzeo sam miraz koji mi je dao i kupio puno voćnjaka sa breskvama.
Smestio sam se prilicno dobro.
Puno bolje nego moja dva brata debila,
to je sigurno.
Da, tvoj momak je navratio ovde gore pre nekoliko godina.
I on je hvalio mamu.
Poznavao si mog malog?
Jesam li ga poznavao? - Da.
Da, poznavao sam ga. - Nisi ti poznavao mog malog.
Ako ti tako odgovara.
Jesi li poznavao mog sina?
Znam za dan kad je umro? Znaš li ti?
Ne. - Želiš li da znaš koji je to dan bio? - Da.
Dan kad je upoznao mene.
Došao je ovde gore u lovu na glavu crnje.
Do tada je nagrada bila nekih pet hiljada i pravo na hvalisanje.
Ali za okorele pobunjenike, pet hiljada samo za odsecanje glave crnji,
to je dobar novac.
Pa su se ti Džoniji penjali na ovu planinu,
u potrazi za bogastvom.
Ali nije bilo bogatstva da se nađe.
Našli su samo mene.
Svi ti bičevaoci što su došli gore su pevali drugačiju pesmu,
kad su se našli pred milost i nemilost crnjinog pištolja.
Zaboravimo sve. Ja ću svojim putem, ti svojim.
To je tvoj Čester rekao. - Ti si prokleti lažov.
Kad bi me samo pustio nazad kući porodici,
kunem se, nikad više neću da kročim nogom u Vajoming.
To je ono što su svi govorili.
Moleći za život, tvoj dečak mi je ispričao
celu životnu priču.
I ti si bio u toj priči, generale.
Kad sam znao da držim sina,
okrvavljenog ubice crnaca iz bitke kod Baton Ruža,
znao sam da ću da se zabavim.
Začepi lažljiva crna usta!
Generale Smiters, nemojte da ga slušate. Nije poznavao vašeg dečaka.
Samo vas je načuo dok ste bili ovde.
Bilo je hladno tog dana kad sam ti ubio malog.
Ne misliim na hladnoću kao u snežnoj planini Vajominga.
Bilo je hladnije od toga. I tog hladnog dana,
sa tvojim dečakom ispred otvorenog kraja moje puške,
naterao sam ga da se skine.
Skroz do gole kože.
Onda sam mu rekao da počne da hoda.
Šetao sam mu golu guzicu dva sata, pre nego se srušio od hladnoće.
Nikad nije ni poznavao mog dečaka? - Ne, nije!
Samo je podmukli crnja koji želi da posegnete za tim pištoljem.
Onda je ponovo počeo da moli.
Ali ovaj put nije molio da se vrati kući.
Znao je da neće ponovo videti dom.
Nije molio ni za vlastiti život.
Jer je znao da je tome davno došao kraj.
Sve što je hteo, bilo je ćebe.
Nemoj prestrogo da sudiš svom malom, generale.
Nikad ti nije bilo toliko hladno kao njemu, tog dana.
Iznenadio bi se šta je čovek, kojem je toliko hladno,
spreman da uradi za ćebe.
Želiš li da znaš šta je tvoj mali uradio?
Izvadio sam svoju veliku crnu kitu iz gaća.
I naterao ga da na sve četiri puzi kroz sneg do nje.
Onda sam zgrabio šaku crne kose sa njegovog potiljka...
i nabio moju veliku crnu kitu...
pravo niz njegovo prokleto grlo.
Bilo je puno krvi pa je bila topla.
Možeš da se kladiš u guzicu, da je bila topla.
I Čester Čarls Smiters,
je sisao tu toplu crnu kitu,
koliko je god mogao.
Počinju da ti se ukazuju scene, zar ne?
Tvoj mali, crnčeva kita u njegovim ustima.
Njega kako se trese, njega kako plače.
Mene kako se smejem.
I njega kako ne razume.
Ali ti razumeš, zar ne Sendi?
Nikad mu nisam dao to ćebe.
Ni nakon svega šta je uradio.
A uradio je sve što sam tražio.
Nema ćebeta.
To ćebe je samo bilo samo prazno poslednje obećanje.
Kao one uniforme, koje je Unija podelila crnim jedinicama,
koje ste vi odbili da priznate.
I šta ćeš da uradiš starče?
Provešćeš naredna dva, tri dana,
ignorišući crnju, koji ti je ubio dečaka?
Ignorišući kako sam ga naterao da pati?
Ignorišući kako sam ga naterao,
da liže moju kitu?
Najgluplja stvar koju je tvoj mali ikad uradio,
bilo je to da meni da do znanja, da je bio tvoj sin.
Četvrto Poglavlje Domergu Ima Tajnu
Oko 15 minuta je prošlo od kad smo napustili naše likove.
Džoi Gejdž se javio dobrovljno da iznese Smitersovo mrtvo telo napolje.
Izvlačile su se slamke da se nađe pomoćnik.
O.B. je izgubio. Kris, Džon Rut i Osvaldo,
su imali žestoku raspravu o zakonitosti ubistva iz samoodbrane,
koje se upravo dogodilo. Major Markus Voren,
koji je bio krajnje uveren u zakonitost onoga što se dogodilo ih je ignorisao.
Pa je seo sâm za sto i pio konjak.
Kapetan Kris Meniks se ogrnuo kaputom mrtvog generala
i pridružio se Osvaldu u paljenju sveća i fenjera.
Hej Ozi, dobro si se setio.
Hajde da osvetlimo ovo mesto.
Džon Rut je držao vrata zatvorena, čekajući da se Džoi Gejdž i O.B. vrate.
Bob je uživao u "mancana roha" motanoj cigareti.
Domergu se međutim,
nije pomerila od trpezarijskog stola od kako ju je Džon Rut odvezao.
Džone Rut. - Da?
Mogu li da zasviram onu gitaru?
Vratimo se malo unazad.
Tvoj mali, crnčeva kita u njegovima ustima.
Pre 15 minuta major Voren je upucao generala Smitersa pred svima.
A otprilike 40 sekundi pre toga nešto jednako bitno se dogodilo.
Ali nisu svi to primetili. Dok je major Voren plenio pažnju,
sa pričama o crnim kitama u belim ustima,
neko je stavio otrov u kafu.
A uradio je sve što sam tražio.
Nema ćebeta. - I jedina osoba koja je videla taj čin,
bila je Domergu.
Zato se ovo poglavlje zove:
Domergu ima tajnu.
Džone Rut. - Da.
Mogu li da zasviram onu gitaru?
Da.
Vratiš li se od tamo sa bilo čim osim gitare
moj pištolj će da zasvira.
Domerguin posmrtni marš, jesi li shvatila?
Da, da, da, shvatila sam.
Poslušajte trenutak momci,
čujte moju priču.
Morem od engleske obale
sam bio osuđen da plovim.
Porota me proglasi krivim, i sudija reče:
Na doživotnu, Džim Džonse, osuđujem te
preko olujnog mora.
Tamo nećeš imati prilike za vragolije, upamti šta kažem.
Izbičevaće lovokradicu iz tebe
tamo u Botani Beju.
Talasi su bili visoki nad morem, vetar dođe u oluji.
Radije bi se jadan utopio nego završio
u Nju Sout Velsu.
Talasi su bili visoko nad morem kad su naišli gusari.
Ali vojnika na brodu beše punih petsto.
Otvoriše paljbu i nekako oteraše
taj piratski brod.
Radije bih postao pirat nego završio
u Botani Beju.
I jedne crne noći,
kad sve bude tiho u gradu,
ubiću vas gadovi, jednog po jednog. Upucaću batinaše.
Malo ću da ih šokiram,
zapamti šta govorim.
Zažaliće oni što su Džim Džonsa,
okovanog poslali u Botani Bej.
To je ona koju si volela da pevaš u kočiji?
Da. - Nekako je lepa.
Imaš li još koju strofu? - Da, imam.
Ajde, otpevaj je.
Kako god ti kažeš Džon.
Dan i noć su okovi zveckali...
i kao robovi u galiji
rintamo ko volovi i kad umremo punimo nečasne grobove.
Ali uskoro ću slomiti okove
i otići u divljinu.
I ti ćeš ostati mrtav za mnom Džone,
kad odem u Meksiko.
Daj mi tu gitaru.
Svirka je gotova. - Šta, hej...
Okreni se.
Džone, ne, ne, ne, ne! - Da, da, da, da, ućuti!
Kad stigneš u pakao Džone,
reci im da te Dejzi poslala.
Meniks, kafa!
O moj Bože!
Daj mi taj jebeni pištolj.
Ne iskušavaj me kučko.
Svi se poređajte leđima okrenuti onom zidu pozada.
Do đavola.
Ideš, ili ne ideš Džoi Gejdž. Na tebi je. - Idem. - Onda kreni.
I ti isto senjor Bob.
Okrenite se i stavite ruke na zid.
Skloni te krplje za sneg.
Svi držite usta zatvorena i radite šta kažem.
Otvorite li usta, dobićete metak.
Naglo se ili čudno pomerite,
dobićete metak.
Ne upozorenje, ne pitanje. Metak.
Jeste li shvatili? Da vas čujem kako kažete "shvatio sam". - Shvatio sam.
Shvatio sam. - Shvatio sam. - Shvatili smo.
Kris Meniks, pređi na ovu stranu.
Hajde.
Uzmi ovaj pištolj iz moje futrole.
Uperi ga u njih.
Kao što sam rekao, ako iko uradi bilo šta, i pod tim mislim bilo šta,
ubij ih.
Tako dakle, konačno si se pomirio sa tim,
da govorim istinu o tome da sam šerif Red Roka?
Ne znam što se toga tiče.
Ali znam da nisi ubica koji je otrovao onu kafu, jer si je zamalo i sam popio.
Ali jedan od njih jeste.
Daj mi ključ. Daj mi ključ!
Ti jebeni crni gade!
Umrećeš na ovoj planini i smejaću se kad se to dogodi.
Šta sam rekao o pričanju? Mislio sam na to, zar ne?
I ti treba da razumeš da si upravo ubila jedinog čoveka ovde, odlučnog
u tome da te dovede u Red Rok živu.
Neko od vas sarađuje sa njom.
Ili dvojica od vas sarađuju sa njom.
Ili svi sarađujete.
Ali samo je jedan od vas otrovao kafu.
Kakve čini ova kučka ima,
koje bi naterale čoveka da izdrži mećavu i hladnokrvno ubija?
Uveren sam da ne znam.
Ali, Džon Rut je pokušavao da obesi vašu žensku.
Pa ste ga ubili. Ok.
Možda.
Ali O.B. ne bi nikog obesio. - Bogami ne bi.
Ali bogami sad leži mrtav tamo, zar ne?
Bogami leži, vi kučkini sinovi.
Kao što bi ležao bilo ko od nas da je popio tu kafu.
Poput mene do đavola.
Svi vi sa rukama na zidu, koji ne praktikujete trovanje,
treba da razmislite o tome.
Razmislite o tome da ste vi mogli da se prevrćete po podu.
I kako bi čovek do vas bio odgovoran za to.
A ja znam na koga bi se kladio.
Tako je Džoi Gejdž. Gledam tebe.
Ne brzaj Kris. Doći ćemo do toga.
Usporimo.
Potpuno ćemo da usporimo.
Ko je skuvao kafu? - On.
Da, skuvao je, zar ne? - Da, jeste.
Ali paprikaš me naveo na razmišljanje.
Koliko dugo kažeš da nema Mini?
Nedelju dana? - Si.
Vidiš, moja mama je znala da pravi paprikaš.
I uvek je imala isti ukus, bez obzira na to kakvo je meso bilo.
Postojao je još jedan tip na plantaži, ujak Čarli.
I on je pravio paprikaš. I poput maminog,
jeo sam njegov paprikaš, od kad sam bio dečak,
do kad sam postao veliki muškarac.
I bez obzira na meso, uvek je imao ukus kao paprikaš ujaka Čarlija.
Sad, nisam jeo Minin paprikaš šest meseci, pa nisam stručnjak,
ali ono je sigurno Minin paprikaš.
Ako je Mini na severnoj strani, u poseti mami na nedelju dana,
kako je jutros napravila paprikaš?
A ovo. Ovo... je fotelja Slatkoga Dejva.
Kad sam ranije sedeo u njoj, nisam mogao da verujem.
Niko drugi ne sedi u njegovoj fotelji.
Ovo je možda Minino mesto, ali ovo...
je sigurno fotelja Slatkoga Dejva.
I ako je on otišao na severnu stranu,
prilično sam siguran,
da bi ova fotelja išla sa njim.
Šta je u fotelji? - Ono što sam i mislio.
Prokleta krv Slatkog Dejva.
Pa?
Optužuješ li me stvarno za ubistvo?
Ovako ja gledam na to senjor Bob,
ko god da sarađuje sa njom,
nije onaj ko kaže da jeste. I ako si to ti,
to znači da Mini i njen čovek, nisu kod njene mame.
Negde tamo napolju leže mrtvi.
Ili, ako si to ti mali Britanče,
pravi Osvaldo Mobrej leži u nekom jarku.
A ti si samo neki Englez, koji ima njegove papire.
Ili idemo na moju teoriju.
Prema kojoj je krivac onaj najružniji.
Prema čemu si to ti Džoi Gejdž.
Pretpostavljam da si zaključio kako je kafa otrovana dok si ti ubijao starca.
Da. - Pa, mi negro amigo, tokom celog tog incidenta,
ja sam sedeo na onoj strani sobe, svirajući Tihu Noć na klaviru.
Nisam rekao da si ti otrovao kafu.
Rekao sam da ti nisi napravio paprikaš.
Moja teorija je...
da ti sarađuješ sa čovekom, koji je otrovao kafu.
I obojica ste ubili Mini, Slatkog Dejva i svakog ko je odabrao ovaj,
nesrećan dan, da jutros poseti Mininu Galanteriju.
I u nekom trenutku ste nameravali da ukokate Džona Ruta...
i da oslobodite Dejzi. Ali niste računali na mećavu.
I niste računali na nas dvojicu.
To je dokle sam dogurao. Kako mi ide?
Ti si stvarno crnja sa bujnom maštom, zar ne?
Nameravaš li da me ubiješ na osnovu nategnute crnačke teorije?
Ili možeš to i da dokažeš cabron?
Nije toliko nategnuta senjor Bobe.
I malo je više od teorije.
Koliko dugo si rekao da radiš za Mini? - Četiri meseca.
Da si bio tu pre dve i po godine,
znao bi za onaj znak koji je nekad visio iznad šanka.
Je li ti ga Mini spomenula? - Ne.
Želiš li da znaš šta je na tom znaku pisalo senjor Bobe?
Zabranjen ulaz psima i Meksikancima.
Mini je obesila taj znak istog dana kad je otvorila ovu Galanteriju.
I visio je iznad tog šanka svaki dan.
Dok ga nije skinula, pre malo više od dve godine.
Znaš li zašto ga je skinula?
Počela je da pušta pse unutra.
Mini voli gotovo svakog,
ali sigurno ne voli Meksikance.
Zato, kad mi kažeš da je Mini otišla na severnu stranu da poseti mamu,
to smatram malo verovatnim.
Ali dobro, možda.
Ali kad mi kažeš da je Mini Mink svoju Galanteriju,
njoj najvredniju stvar na celom svetu,
ostavila je u rukama prokletog Meksikanca?
E na to sam mislio u štali kad sam rekao: "To mi ne liči na Mini".
Sad te nazivam lažovom senjor Bobe.
I ako lažeš, što i činiš,
onda si ubio Mini i Slatkog Dejva.
Četiri pišljiva metka i nema više senjor Boba.
Ali to nas i dalje ne dovodi bliže,
otkrivanju toga ko je od vas otrovao kafu.
Dovodi li nas Kris. - Bogami ne.
Jedan od vas je otrovao ovu kafu kako bi oslobodio Dejzi.
Ako ne čujem priznanje jednog od vas jebene dvojice, uskoro, brzo i u žurbi,
proliću celu ovu šerpu kafe niz kučkin prokleti vrat.
Ok, vreme je isteklo.
Stani! U redu, ja sam to uradio.
Ja sam otrovao kafu.
Znao sam, jebem ti!
Sad ćeš da umreš ubijajući gade. Majore Voren,
molim te dopusti mi da pošaljem ovog ružnog kučkinog sina u pakao.
Ubio si O.B.- ija? On vredi deset puta više od tebe.
Voren, mogu li da ga ubijem? - Reci adios svojim jajima.
Majore Voren?
Nemam pištolja šerife.
Peto Poglavlje Četiri Putnika
Aj! Aj tamo aj!
Ranije tog jutra.
Hej Čarli, moj momče, kako si, do đavola? - Zdravo Ed, zdravo Džudi.
Koliko ih imaš? - Puna kočija danas, prijatelju.
Imamo jednog što čeka. - Moraće nastaviti da čeka jer nemamo mesta.
Moraćeš to da kažeš Mini. Jer je ovaj tu već dva dana i Mini želi da ode.
Ne mogu da mu dam mesto koje nemam.
Slušaj, što ne uvedeš putnike unutra, upoznaj ih sa Mini.
Ugrej se i popij kafu.
Evo nas ljudi, Minina Galanterija.
Izađite napolje. Vi i društvo možete protegnuti noge.
Kad budete spremni, uđite unutra. Ugrejte se pored vatre i popijte kafu.
Upoznaću vas sa Mini.
Hej, Mini.
Nije da ti govorim kako da vodiš posao,
ali mislim da bi kafa trebala da bude prva stvar koju napraviš.
Dođite svi, ne stidite se. - Šeširi!
Ljudi, ovo je Mini i ovo je njeno mesto.
Iza mene, ova što čerupa kokošku, je Džema.
Šarmantan osmeh kod te Džeme. Tipa u uniformi ne poznajem,
ali onaj sa kojim igra šah je Slatki Dejv.
Pozdrav Dejv. - Hej Džudi.
I Mini, ovo su putnici.
E pa to nije dovoljno dobro.
Skinite te marame. Da vidimo lica, da čujemo imena.
Osvaldo Mobrej, madam.
Džoi Gejdž. - Bob. - I ja sam Džodi.
Prijatno je iznenađenje naći tako toplo utočište, usred ovako hladnog pakla.
Raskomotite se. Ugrejte se pored vatre.
Samo ćemo da se ugrejemo pored peći, ako je to u redu?
Peć, kamin, štagod. Samo se ugrejte.
Džudi je spominjala najbolju kafu na svetu.
Da, verujem da je Džudi pričala nešto o najboljoj kafi na svetu.
Ne znam što se toga tiče. Ali reći ću vam šta je.
Vruća je, jaka je i dobra je.
I u ovakvom snegu će vam sigurno ugrejati guzicu.
Ne moraš da je prodaješ Mini, moraš da je spremiš. - A ti moraš da izvučeš
dupe napolje i pomogneš Čarliju sa torbama i dovedeš Eda ovde.
Da gospođo. Ali skuvaj tu kafu.
Skuvaću ja tebe.
Ne znam, neki starac. - A ja ne znam šta bih trebao da uradim povodom toga.
Samo ti govorim šta je ona rekla.
Poslala me napolje da pomognem Čarliju. Želi da priča sa tobom.
Čarli, držiš li konje? - Imam ih Ed.
Gospođice Mini, biste li mi smotali cigaretu?
Svakako dušo. Ja pušim Red Apl duvan. Je li to u redu?
Moj najdraži.
Ne obraćajte pažnju na mene, gospodo.
Samo posmatram.
Igrate?
Znate, bar dvanaest ljudi
me učilo toj prokletoj igri.
Ali nikad nisam mogao da zapamtim poteze.
Ali ako ne smetam, voleo bih da gledam.
Ne smetaš. Volim da metem pod sa ovim starcem pred publikom.
Ne meteš ti ništa.
Mersi boku, madmazel Mini.
To je stvarno lepo. Šta je to? - To je francuski.
Ti govoriš francuski? - Oui.
Oui, šta to znači? - Znači da.
Oui - Da.
Hej Dejv, pitaj, je li mi guzica debela. - Šta?
Pitaj, je li mi guzica debela. - Jeste.
Rekla sam da me pitaš. - Zašto? - Samo uradi to.
Je li ti guzica debela? - Oui.
Gledajte svi, znam da govorim francuski.
Jeste li vi prodavačica slatkiša ovde?
Koliko mogu pepermint štapića da dobijem za pet centi? - Pet.
U redu.
Evo. - Hvala šećeru. Ok.
Dopustite mi da vam pomognem madam.
Unosim torbe u slučaju da neko od vas želi da se presvuče pre Red Roka.
Pepermint štapić?
Hvala.
Zašto te, u stvari, zovu Džudi od Šest Konja?
Zato što sam ja jedina Džudi, koju si ikad video da može da vozi šestopreg.
O da.
Malo glupo pitanje.
Smeta li vam da ovo pridržite?
Ko stena madam. Ko stena.
Imaš vrlo sladak naglasak. Odakle je to, Engleske?
Prigovoram na tu izjavu. - Novi Zeland.
Oprezno madam, čuvajte se - Je li to blizu Starog Zelanda?
Oklend? Koji đavo je Oklend?
To je odakle sam. Naš najveći grad.
Kafa je spremna. - Bilo je i vreme.
Najbolja kafa na planini. - Ne znam za to.
Kočijaši je vole. Putnici i ne baš.
Većini je malko prejaka.
Ne može biti prejaka na ovoj planini. Hvala.
I, kakva je?
Sranje!
Ovaj stari prdonja dobro izgleda. - Ne znam baš.
Dobar je detalj. Autentičan je.
Ovaj starac? - Da.
Ne možemo da verujemo tom starom prdonji.
Naravno da možemo. Samo moraš da ga nagovoriš da nam veruje.
Bez ono dvoje debelih, ovo mesto će da izgleda pusto. - Da.
Ovaj pridodaje nešto. Ne puno, ali nešto.
Šta ti misliš Pit?
Moram da priznam da nam zaseda izgleda uverljivije sa njim.
Ok, pričaću sa starcem.
Vas trojica skupite tela i bacite ih u onaj bunar napolje.
I onda odvežite konje, odvedite ih u štalu i nahranite.
Pričekaj malo. Skloniti konje nije problem.
Vucarati ovo dvoje debelih po planini, to je nemoguće druže.
Ok. Ovo je radnja, trebalo bi da postoji bure za vodu negde tu.
Počnite sa konjima. I čim završim sa ovim starim hrastom,
izaći ću i pomoći. Ok?
Pit, donesi mi kaput.
Gledaj, tek sam počeo da radim ovde.
Štagod da je Mini uradila, da vas je naljutilo,
ja nisam imao ništa sa tim.
Pa starče,
kad bi ti bio mačka,
ono šta se upravo dogodilo ovde,
bi se brojalo kao jedan od tvojih devet života.
Shvataš li koliko si bio blizu, da budeš bačen na gomilu crnja?
Da. - I što se tiče te gomile koju pravimo napolju,
za čas posla bi ti mogao da joj postaneš general. Veruj mi.
Manje i ne očekujem. - Ne brzaj starče.
Možda postoji način da se izvučeš.
Kasnije danas,
prljavi prokleti gad će da naiđe ovuda.
I imaće moju sestru sa sobom.
I imaće je u okovima.
Vodi je u Red Rok da je se obesi.
Znaš li zašto? - Ne.
Deset hiljada dolara.
Eto zašto.
I kad dođe ovde, ubiću tog tipa i oslobodiću sestru.
Sad, imaš li ikakvog razloga da me ometeš
u spašavanju moje sestre od dželatovog užeta? - Ne.
Nemaš? - Nemam. - Siguran si da nemaš?
Mislim, ipak smo upravo ubili Mini i Slatkog Dejva.
Ti i Slatki Dejv ste izgledali kao dobri prijatelji.
Tek sam upoznao te ljude, baš me briga za njih.
Ili za tebe, ili za tvoju sestru.
Ili za bilo kojeg drugog kučkinog sina u Vajomingu, što se toga tiče.
To je dobar odgovor starče.
Kad oni dođu ovde, ti samo ostani sa guzicom u toj fotelji.
I ne radi ništa.
Ne govori ništa. Zdravo, hvala, laku noć. To je sve.
Možda svoje ime, ali to je sve.
Zdravo, hvala, laku noć i...
Možda svoje ime. - Možda moje ime.
Budi... budi stari čovek. Budi senilan. Spavaj.
I ne govori ništa, i mislim ništa, tom lovcu na glavu,
koji mi drži sestru. Razumeš li? - Da.
Kad bude bilo sigurno, ubiću ga.
Oslobodiću sestru i tebe pustiti.
Dogovoreno?
Dogovoreno. Hvala.
Tokom sledeća četiri sata, Džodi i momci su bacili tela u bunar.
Spremili konje.
Pospremili Minino mesto.
Sakrili oružja za dalju upotrebu.
I čekali da Džonova i Dejziina kočija stigne.
Evo ih mućaćos, stižu.
U redu momci, to je to.
Pripremimo se.
Upamtite, nije bitno imamo li četvoro ljudi ili četrdeset.
I dalje ćemo biti suočeni sa Džonom Rutom,
prikovanim za moju sestru i pištoljem uperenim u njen stomak.
Ubiti tog tipa pre nego on ubije moju sestru neće biti lako,
ali budite sigurni, da je to upravo ono, što ćemo da uradimo.
Naziv ove igre je strpljenje.
Zarobljen ovde dva ili tri dana, u nekom trenutku će da zatvori oči.
I tada ćete mu razneti glavu.
Zapamti starče, ako moja sestra ne siđe živa sa ove planine, nećeš ni ti.
Daću sve od sebe.
Srećno druže.
Šta se do đavola događa?
Nismo očekivali još jednu kočiju večeras. - Tu.
Vidim da već imate jednu ovde.
Taman sam završio sa sklanjanjem konja.
Ovo nam nije redovna ruta. Zapeli smo na pogrešnoj strani mećave.
Izgleda da ste vi zaglavili sa nama. - Moram da zabijem još jednu.
Jesu li Mini i Slatki Dejv unutra?
Nisu ovde. Ja sam glavni dok ih nema.
Gde su Mini i Slatki Dejv?
Kaže da nisu ovde. On se brine za mesto dok ih nema.
Ko si ti?
Ja sam Bob.
Ko god da si, pomozi O.B.- iju sa konjima.
Skloni ih sa hladnoće, pre nego ih ova mećava zadesi.
Jesi li dobro? 'Perate, 'perate, 'perate.
Taman sam sklonio one druge konje.
Ako želiš da se to brzo obavi, moraš pomoći.
Imam dvojicu najboljih na zadatku.
Čuli ste ga prikrpe. Bacite se na posao.
U redu vas dvojica. Odspojite vodilice.
Ajde, idemo.
Otvarajte! - Moraš da ih razvališ nogom! - Šta?
Razvali ih nogom!
Poslednje Poglavlje Crni Čovek, Beli Pakao
Kako si stari momče? - Upucali su mi muda.
Smrzavam se i gorim u isto vreme.
Krvarim kao zaklana svinja.
Mislim da ću umreti.
I ovi jebeni tipovi su krivi.
Tako sam. Kako si ti?
Noga me stvarno jako boli.
Ali mislim da ako oslonim svu težinu na desno stopalo...
Sarkastičan sam. Boli me kurac za tvoju nogu.
Samo se udobno smesti.
Ne brini se za moju udobnost.
Sranje. Više ne osećam guzicu.
Brini se za ove bandite i onog
razbojnika, što puca u jaja iz podruma.
U redu! Ti!
Tamo u podrumu!
Ili ćeš da se predaš dok izbrojim do tri,
ili ću upucati Domergu u glavu.
Jedan! Dva!
Ne, ne, ne, ne. Nemoj da je upucaš u glavu.
Izlazim. - Pričekaj razbojnički mudopucaču.
Ti samo otvori okno. Mi ćemo ti reći kad da izađeš.
Sad izbaci pištolj.
Baci ga prema krevetu.
Kladim se da ima još jedan.
Sad izbaci drugi pištolj. - Nemam drugi pištolj.
Onda ti je bolje da posereš jedan iz guzice.
Jer ako ne izbaciš jedan u sledeće dve sekunde, ubićemo ovu kučku.
Vidiš? Rekao sam ti. - Sad...
sa rukama gde ih možemo videti,
pooooolako izađi.
Kako si mi ti glupko? - Bolje,
sad kad vidim tvoju ružnu facu.
Kako ti se ovo sviđa? Ti kastrirajući razbojniče!
Šta to radiš!? Predavao se!?
Predugo mu je trebalo, pa sam ga ubrzao.
Džoi Gejdž, dovuci guzicu ovde i zatvori taj kapak.
Žao mi je medena.
Smem li da sednem na stolicu? - Smeš.
Drži ruke na stolu.
I ne pomeraj ih. - Meniks!
Stvarno si izabrao loš trenutak da se pretvoriš u crnoljupca.
Ne vidiš da su te ovaj crnja i Džon Rut doveli pravo u opasnost?
Nadomak si toga da te ubiju u nekoj crnačkoj rupčagi,
a ti da ne znaš ni zašto. - Ok, kučko.
Zagrišću. Zašto?
Sarađujem sa svom trojicom ovih tipova.
Ali ne zato što imaju leptiriće u stomaku zbog mene,
već zato što smo svi članovi bande.
Bande Džodija Domergua.
Taj tip u podrumu kojeg ste upravo ubili je bio Džodi Domergu. Moj Brat.
Ko je do đavola Džodi Domergu?
Želiš li ti da mu kažeš, lovče na glave?
On je velki loši frajer. Vredi pedeset hiljada dolara.
I svaki član njegove bande vredi makar deset.
Što napokon objašnjava zašto ti vrediš deset.
I kad se pojavi sunce crnjo, pojaviće se i 15 ljudi mog brata,
koji dolaze pravo po nas. Reci im Mrgude.
Džodi ima petneastoricu koji čekaju u Red Roku.
Ako ne uspemo da ubijemo Džona Ruta i oslobodimo Dejzi ovde,
njihov posao je bio da se pohara grad,
ubije se Džon Rut i oslobodi se Dejzi tamo.
Budući da je moj brat mrtav, ja vodim ovu bandu. Je li tako momci?
Tako je, Dejzi. - O da. - I Krise,
kažem ti da još nisi uradio ništa što ne možemo da oprostimo.
Zato, dogovorimo se. - Nema dogovaranja kučko.
Pustićeš tog crnju da govori umesto tebe Kris?
Pričekaj Voren.
S obzirom na to da nema šta da ponudi,
nekako sam znatiželjan kako će da licitira.
Udovolji mi.
U redu, kučko.
Koji je tvoj...
dogovor? - Lako je.
Uzmi pištolj. Ubij tog crnju.
Zatim, ovde lepo sedimo sledeća dva dana. Kad se sneg otopi,
mi idemo u Meksiko, ti ideš u Red Rok da ti zakače značku na grudi.
Hej Pit, koliko možemo da mu platimo?
Pa... možemo mu dati Marka.
Bobovo pravo ime je Meksikanac Marko.
On vredi dvanaest hiljada dolara.
To je Meksikanac Marko? - Tačno tako, da.
Sad kad sam mu razneo facu, Marko ne vredi ni pezosa.
Pa, ako ja umrem u sledeća dva dana, što je više nego verovatno,
možeš da dobiješ mene. Pod imenom Engleski Pit Hajkoks,
imam federalnu poternicu od 15 hiljada dolara na glavi.
I sve je tvoje Kris. - Nastavi da pričaš Pit.
Pričom ćeš doći do smrti.
Džoi Gejdž, koji si ti?
Grouč (mrgud) Daglas. Čuo si za njega?
Da, čuo sam za Grouča Daglasa.
On vredi deset, kao Dejzi.
Podseti me,
zašto vas ne bi sve pobili i unovčili?
Možeš nas sve pobiti. Ali nikad nećeš potrošiti ni centa od nagrade.
I nikad nećeš napustiti ovu planinu živ.
Jer, kad se sneg otopi, ostatak Džodijeve bande,
svih petneaset, koji su čekali u Red Roku, dolaze ovde.
Recimo da nas sve upucaš,
ako zaista želiš sav taj novac od nagrada,
i dalje moraš da nam odvezeš tela u Red Rok.
A to neće biti tako lako. Jer sumnjam da možeš voziti četvoropreg.
A ona kočija je preteška za dvopreg.
To znači da ćeš morati da vodiš niz konja u Red Rok.
I uz sav taj duboki sneg posle mećave,
nećeš moći da natovariš više od jednog tela po konju.
Znači, tu si ti koji vodiš niz od četiri konja u Red Rok.
I uz sve te konje, u tom snegu...
i ti sam samcat. Bićeš spor ko crv.
I nalećećeš pravo na Domerguovu bandu.
I reci ponov, Mrgude, koliko ih je? - Petnaest ubica.
I kad tih petnaest ubica,
naiđu na tebe, u posedu svih naših mrtvih tela,
neće samo ubiti tebe i tog crnju.
Vratiće se u Red Rok i ubiće svakog kučkinog sina u tom gradu.
Jesi li stvarno šerif Red Roka? Želiš li da spasiš grad?
Onda ubij tog crnju!
Isuse Hriste! - Sad veruješ u Isusa, a kučko?
Ok, jer ćeš ga brzo sresti.
Želi li još neko da sklopi dogovor?
Dogovor i dalje važi Kris.
Nisi uradio ništa što ne možemo da oprostimo.
Sve je i dalje na tom crnji.
Ubij ga. Uzmi moje telo...
i pričekaj kroz oluju sa Dejzi i Mrg...
Boli!
Meniks.
Daj mi pištolj.
Daj ga ovde.
Dakle, šta si govorila...
Mi čekamo ovde. Ugodno i srdačno,
sledeća dva dana. Onda se sneg otopi.
Ti odeš odavde, nađeš se sa bandom
i odjuriš u Meksiko. To je dogovor, zar ne? - Da.
I ja dobijem Osvalda i Džoija Gejdža?
Da. - Ali Džodi vredi pedeset hiljada, šta je sa njegovim telom?
Sklopićeš dogovor,
sa ovom đavolskom kučkom?
Ne kažem da ću sklopiti dogovor sa njom. Samo pričamo.
Smiri se.
Šta je sa Džodijevim telom i pedeset hiljada?
Postaješ pohlepan pobunjeniče, nema tog dogovora.
Džodijevo telo nosimo nazad. Ima decu.
Znači ja ubijem Vorena?
I mi smo prijatelji?
Da.
Nema dogovora droljo.
Kris, praviš najveću grešku u životu!
Kad naši momci stignu ovde za par dana, odrezaće ti jaja!
A ni jedan štap neće ostat nespaljen u tom gradu.
Valjda bih sad trebao da se tresem od straha, a?
Bi, da imaš imalo mozga.
Vidiš...
evo gde je problem Dejzi.
Da bih se plašio tvojih pretnji,
morao bih da verujem u onih 15 članova bande, što čekaju kod Red Roka.
I bogami, o bogami...
Bogami ne verujem.
Ono u šta ja verujem je, da je Džoi Gejdž
ili Grouč Daglas, ili kako god mu je bilo jebeno ime,
otrovao kafu.
A ti si ga gledala kako to radi.
I gledala si me da punim šolju i nisi rekla ništa.
I, ja verujem, da si ti što si uvek bila.
Lažljiva kučka koja bi uradila bilo šta,
da izbegne uže, koje je čeka u Red Roku.
Što uključuje i to da zajebeš 15 dodatnih članova bande,
kad god ti se ćefne.
I...
verujem da...
kad je posredi pitanje, šta je ostalo od bande Džodija Domergua,
upravo gledam u njih. Upravo ovde, upravo sad.
Mrtve na ovom jebenom podu.
Prokleto si u pravu. - Umrećeš na ovoj planini Kris.
Moj brat vodi vojsku ljudi. - Sereš!
Moj tata je vodio vojsku.
Vodio je odmetniču vojsku, što se borila za izgubljeni cilj.
Moj otac je držao do 400 ljudi na okupu posle rata,
sa ničim osim njihovim pouzdanjem u njegovu komandu.
Tvoj brat je samo bandit, koji je vodio bandu ubica.
Ne osećam se baš dobro.
O jebote.
Jesi li još živ beli momče?
Meniks?
Hej, momče!
Diži se!
Kris Meniks, guzica ti nije ekserima prikovana za pod.
Probudi se, jebote!
Budi se beli momče!
Nisam još mrtav crni gade.
Kris Meniks, možda sam te pogrešno procenio.
Sad smo došli do dela priče,
u kojem ti ja raznesem prokletu glavu.
Ne, ne, ne, nemoj da je upucaš. - Zašto, do đavola, ne?
Džon Rut.
Džon Rut je bio veliki, veliki gad.
Ali poslednja stvar, koju je taj gad uradio, pre nego je umro,
bilo je da tebi spase život. Mi ćemo umreti beli momče.
Tu nemamo izbora.
Ali jedna stvar je preostala, u kojoj imamo izbora.
A to je kako ćemo da ubijemo ovu kučku.
A ja kažem, streljanje je previše dobro za nju.
Džon Rut je mogao da je upuca bilo gde, bilo kad tokom puta.
Ali Džon Rut je bio Dželat.
A kad te Dželat ulovi, ne umireš od metka.
Kad te Dželat ulovi... visiš.
Treba vešati samo opake gadove,
ali opake gadove, moraš da obesiš.
Za moj prvi i poslednji čin kao šerifa Red Roka,
osuđujem te Domergu,
vešanjem za vrat, dok ne umreš.
Drži se, Dejzi. Želim da gledam.
E to je bio lep ples.
To je zaista bilo divno.
Hej.
Mogu li da vidim ono Linkolnovo pismo?
Dragi Markus,
nadam se da te ovo pismo nalazi,
dobrog zdravlja i stanja.
Ja sam dobro,
iako priželjkujem da ima više sati u danu.
Toliko toga ima da se uradi.
Vremena se polako menjaju, ali sigurno.
I ljudi poput tebe će napraviti razliku.
Tvoj vojnički uspeh je bio na čast,
ne samo tebi,
već i tvojoj rasi.
Veoma sam ponosan svaki put, kad čujem vesti o tebi.
I dalje imamo dug put da pređemo,
ali rukom pod ruku,
znam da ćemo stići tamo.
Samo želim da ti dam do znanja da si mi u mislima.
Nadam se da će naši putevi da se ukrste u budućnosti.
Do tad,
ostajem tvojim prijateljom.
Stara Meri Tod zove,
pa je valjda vreme za krevet.
S poštovanjem,
Abraham Linkoln.
Stara Meri Tod. To je dobar detalj.
Da. Hvala.