The Weinstein Company presenterar
den åttonde filmen av Quentin Tarantino
Svensk text - EarlOfOxford divxsweden.net
Kapitel Ett Sista Etappen Mot Red Rock
Har ni plats för en till?
Vem fan är du, och vad hände med dem?
Namnet är major Marquis Warren, tidigare i kavalleriet. Numera tjänar jag lagen.
Jag ska hämta prispengar för några uslingar. Jag har papper på dem.
- Ska du ta dem till Red Rock? - Det är väl dit ni är på väg?
Den förbannade snöstormen har jagat oss i tre timmar.
- Den hinner upp oss innan vi är framme. - Så ni stannar halvvägs, hos Minnies?
- Får jag åka med? - Om jag fick bestämma, så ja.
Men jag bestämmer inte. Han i vagnen gör det.
Gillar han inte sällskap?
Mannen i vagnen betalade för att resa privat, och han betalade bra.
Så om du vill åka med oss till Minnies, fråga honom.
Okej, då gör jag väl det.
Stanna, min svarta vän!
Innan du kommer fram ska dina revolvrar ligga på stenen därborta.
Sen håller du armarna högt över din hatt. Först då kommer du fram.
Lugnt och stilla.
- Tillitsfull kille, eller hur? - Inte speciellt.
Lägg ner dem!
Kom fram nu.
Jag sa högt över hatten, för tusan!
Gå framåt nu.
Det räcker!
Det var som tusan. Jag känner igen dig. Överste Warren, någonting?
Major Marquis Warren.
Jag känner igen dig också. Vi åt middag tillsammans i Chattanooga.
- Du är John Ruth - Bödeln. - Ja.
- Hur länge sen är det? - Sen middagen?
- Åtta månader. - Förklara nu för mig-
-vad en afrikansk prisjägare gör till fots i ett snöigt Wyoming?
- Jag ska hämta prispengar i Red Rock. - Så du är fortfarande aktiv?
- Var är din häst? - Vi tog en omväg. Den klarade det inte.
- Vet du nåt om den här flickan? - Nej.
- Inte ens hennes namn? - Nej.
- Då blir vi i vagnen lugnare. - Jag hoppas verkligen det.
Major Marquis Warren, Det här är Daisy Domergue.
Domergue, du kallar honom major Warren.
- Howdy nigger! - Visst är hon nåt extra?
Vet du inte att svartingar inte vill kallas niggers längre?
- Jag har kallats värre saker. - Jag tror dig.
- Så du har inte hört talas om henne? - Borde jag det?
Hon är ingen John Wilkes Booth, men du kanske hört om prispengarna.
- Hur mycket? - Tiotusen dollar.
- Tusan, dödade hon Lillie Langtry? - Inte direkt.
De tiotusen är praktiskt taget mina. Därför vill jag ogärna erbjuda skjuts.
- Särskilt inte till andra prisjägare. - Jag är inte ute efter henne.
Mina byten är värda fyratusen, tretusen, och ettusen. Det räcker för mig.
Visa mig deras papper. Lugnt och stilla.
Backa undan.
Jag avbryter er ogärna-
-men vi måste klara oss undan en kall, jävla, snöstorm
Jag inser det! Håll nu käften och håll hästarna medans jag tänker!
Okej, vi ger det en chans. Men pistolerna ska lämnas till kusken.
Du tänker väl inte låta niggern åka med oss? Kanske uppe hos O.B. men...
Vad gillar du klangen hos blåklockorna? De klämtar vackert, eller hur?
Om du öppnar din slöddermun igen så slår jag ut dina framtänder. Förstår du?
- Säg om du förstår. - Jag förstår.
Jag behöver hjälp att surra fast mina byten på taket.
- Lova O.B femtio dollar för hjälp. - Stormen gör mig orolig.
- Det går snabbare om du hjälper till. - Helvete, jag ångrar mig redan.
Hur ska jag kunna hjälpa er med min handled fastlåst vid hennes?
Och min handled lämnar inte hennes-
-innan jag personligen dumpat henne i Red Rocks fängelse. Förstår du?
- Ja, jag förstår. - Bra.
Så vad hände med din häst?
Han blev gammal och orkade inte mycket.
När vädret blev sämre gjorde han vad han kunde, men klarade sig inte.
- Trist. - Ja.
Jag och gamle Lash red långt ihop. Man kan säga att han var min bästa vän-
-om jag betraktade dumma djur som vänner, vilket jag inte gör.
Men jag kommer ändå att sakna honom.
- Vem är Daisy Domergue? - En oduglig jävla mördarbitch.
Du tvekar inte över att överlämna en kvinna för att hängas?
Om det är henne du kallar kvinna, så nej, jag tvekar inte.
Så hon ska till Red Rock för att hängas?
- Tänker du se på? - Det vet du att jag ska.
Jag vill höra hennes nacke knäckas med mina egna öron.
Stannar du aldrig till hängningen?
Mina efterlysta hängs aldrig, för jag tar dem aldrig levande.
- Aldrig? - Aldrig någonsin.
Vi pratade om det i Chattanooga. Att ta desperados levande får dig dödad.
- Jag stänger aldrig ögonen. - Jag vill inte jobba så hårt.
- Vem sa att det ska vara enkelt? - Vem sa att det ska vara så svårt då?
Det, lilla damen, är varför han kallas bödeln.
När efterlysningen säger "död eller levande" skjuter vi andra dig i ryggen-
-och lämnar över dig död. Men när John Ruth Bödeln tar dig-
-så dör du inte av en kula i ryggen.
När Bödeln tar dig, då hängs du.
Du överskattar honom, nigger. Jag medger att han är modig.
Men han är lågintelligent som en som dyker högt uppifrån i en grund damm.
Daisy, vi måste ha ett system för att kommunicera.
När jag armbågar dig hårt i ansiktet så betyder det att du ska hålla käften.
Har du förstått?
Jag har förstått.
Jag... Jag vet att vi bara mötts en gång tidigare.
Och jag vill inte överdriva och antyda att vi står varandra nära, men...
- Har du kvar det? - Har kvar vad?
Brevet från Lincoln.
Självklart.
Har du det på dig? Var?
Precis här.
Jag förstår att du är försiktig.
Du vill förmodligen inte ta det fram och tillbaka ur kuvertet så ofta.
Men om det är okej för dig skulle jag gärna vilja se det igen.
Du har rätt, jag vill inte ta fram det så ofta.
Men eftersom du räddat mitt liv antar jag att det går bra.
"Gamle Mary Todd ropar på mig, så jag antar att det är sängdags."
Gamle Mary Todd.
- Det gör mig rörd. - Mig med.
Vet du vad det här är, ditt luder? Det är ett brev från Lincoln.
Ett brev från Lincoln till honom. De skrev till varandra under kriget.
De var brevvänner. Det här är bara ett av breven.
Vad i...
O.B! Stanna!
Av alla korkade... Min jävla arm!
Jag släpade inte hennes stinkande arsle uppför det här jävla berget-
-...för att hon skulle bryta nacken här! - Du gav henne mitt jävla brev!
Jag gav det inte till henne! Jag gav det till dig!
Den där niggern gillar att krossa min käke.
Om du förstört brevet kommer den där niggern att döda dig.
Och jag kommer att sitta på vagnshjulet och se på och skratta!
- Hur ser det ut? - Hon gjorde inte för stor skada.
Behandlar niggers sina damer så här?
Du är ingen jävla dam!
- Mr Ruth! - Vad?
Det är en annan man till fots på vägen!
Vad?
Det är en annan man till fots på vägen!
Med tanke på snöstormen är det många som promenerar runt här, eller hur?
Eftersom jag är hälften av dem... Ja, det verkar vara många.
Det här förändrar saker och ting.
Åttatusen är mycket för en nigger. Men med en partner är artontusen bättre.
Skulle jag vara partner med honom, eller med henne?
- Sätt på dig dem. - Nej.
Ta på dig dem! Annars slutar det här och nu för dig!
Kapitel Två Överlöparens Son
Lämna dina vapen till kusken.
- Är du lite nervig av dig? - Skippa skämten och gör det!
- Om du säger det så. - Det gör jag!
- Okej. Jag har gjort det. - O.B, har du dem?
- Jag har dem! - Okej, håll lanternan i din ena hand-
-och håll din andra hand synlig.
Gå dit bort så att jag kan se dig ordentligt.
Det var som tusan. Är det du, Chris Mannix?
Ledsen vännen, känner vi varandra?
- Känner du honom? - Bara ryktesvägen.
Vi träffas i ett för mig ofördelaktigt läge.
Det är en fördel för mig.
Du låter modig när du pratar med en desperat frusen man.
Jag vill inte bråka. Jag vill bara åka med. Jag håller på att frysa ihjäl.
- Vem är skämtaren? - Känner du till Erskine Mannix?
- Ledaren för Mannix Marodörer? - Ja, söderns gissel, Mannix Marodörer.
Han är Erskines yngsta son Chris. - Hur kommer det sig att du är här?
Jag red mot Red Rock när min häst snubblade i ett råtthål.
- Jag tvingades avliva honom. - Har du ärenden i Red Rock?
Jag är deras nya sheriff.
- Skitsnack. Visa mig stjärnan. - Jag är inte sheriff ännu.
Jag blir insvuren när jag kommer dit. Det är först då jag får stjärnan.
- Kan du bevisa att du inte ljuger? - Ja, när vi kommer till Red Rock.
Med tanke på de tre frysta liken däruppe antar jag att ni är prisjägare-
-och att ni ska hämta prispengarna för de tre döda i Red Rock.
Tre döda. En levande.
- Vem är det där? - Daisy Domergue.
- Vem fan är Daisy Domergue? - En nolla för alla utom mig och bödeln.
Bödeln?
Dra mig baklänges. Du är Bödeln Bob Ruth.
Och du... Du är niggern med huvudet.
Major Marquis! Herregud, är det major Marquis huvud som ser på mig nu?
Ja, det är verkligen jag och mitt huvud.
Har ni prisjägare en picknick?
Skitsamma, visst tar ni liken och henne till Red Rock för att få prispengarna?
Den som ska betala er är jag, den nya sheriffen.
Så ni måste ta mig till Red Rock.
Jag tror inte att en stad skulle välja dig till annat än mest önskvärda lik.
Så jag ska frysa ihjäl för att du har svårt att tro saker?
Nej, du har nog rätt.
Ta på dig dem och hoppa in.
Nej.
- Då blir du fryst. - Och du hängd.
- Varför? - Diligenskusk, kom ner till oss.
Jag måste hålla hästarna. Jag hör er bra här.
Visst berättade jag nyss att jag är Red Rocks nya sheriff?
Red Rock är min stad nu.
Skulle jag anlända den i en prisjägares kedjor? Nej!
Ledsen hyrsoldaterna, jag gör det inte.
När ni kommer till Red Rock kommer ni få se att jag talat sanning.
Och du, O.B, ska berätta att John Ruth lät deras nya sheriff frysa ihjäl.
Jag har inget pris på mitt huvud. Om du låter mig dö är det mord.
Håll fram dina händer.
O.B! Ge majoren hans pistoler!
Jag vet åtminstone att den här nigger- hatande skiten inte är din partner.
Jag skyddar dig och dina åttatusen, och du mig att skydda mina tiotusen.
Är vi överens?
Visst är kärleken härlig. Vill ni göra snöänglar tillsammans?
- Vet du, Bob... - Jag heter John.
I Red Rock ska jag bjuda dig och majoren på mat och sprit.
Jag dricker inte med rebellöverlöpare, och jag bryter inte bröd med dem heller.
Det låter som om ni hyser agg mot saken.
Saken? En armé av galna överlöpare, det är klart jag gör.
Som använder en rebellflagga som ursäkt för att mörda och stjäla.
Och helst av allt mördar de frigivna svartingar.
Det låter som min slags män.
För mig låter det som om du läst för mycket nordstatspropaganda.
Hursomhelst, jag försöker bara visa min tacksamhet.
- Jag var förlorad och ni räddade mig. - Tacka oss genom att hålla käften.
Helvete, Daisy, du ska få.
Här, det är sista biten.
Vet han hur berömd du var?
Jag tror inte det.
Blåögat, vet du vem han är?
Känner jag till de trettiotusen som sydstaterna skulle ge för hans huvud?
- Visst. - Det jagades vilt efter niggerhuvuden.
- Men de fick aldrig rätt niggerhuvud. - Nej, men nog försökte de.
Slöddret lämnade hem och familjer för att söka mig och bli förmögna.
Ingen av dem fann lyckan.
De som försvann, de fann mig.
När upphetsningen lagt sig sjönk priset till åttatusen, sen till femtusen.
Men även vid femtusen hade du väl många lantisar efter dig?
- Det vet du redan. - Varför satte de ett pris på dig?
Konfederationen invände mot att jag dödade dem.
Efter flykten från Wellenbeck ansåg syd att jag var en personlig förolämpning.
Så de satte ett pris på mitt huvud.
Vad är Wellenbeck?
- Lägret för krigsfångar i Wellenbeck? - Jag har aldrig hört talas om det.
Bröt du dig ut?
Major Marquis gjorde mer än så. Han fick en brännhet idé. Så lysande-
-att man undrar varför ingen annan tänkt på det innan honom.
Berätta om din ljusa idé.
Hela lägret var byggt av torrt virke. Så jag brände ner det.
Ett regemente nyrekryter övernattade i lägret. Fyrtiosju män brändes ihjäl.
- Ungdomar, farmarsöner, eliten. - Och jag säger låt dem brinna.
Ska jag be om ursäkt? Du krigade för att hålla niggers kedjade.
Jag krigade för att döda vitt sydstatsslödder. På alla sätt och vis.
Skjuta dem, knivskära dem, dränka dem, bränna dem, krossa deras skallar.
Jag gjorde vad som krävdes. Det var därför jag krigade.
Svaret på frågan, John Ruth, är att när majoren brände ihjäl 47 levande män-
-med enda avsikt att försöka rymma-
-...så sattes ett pris på hans huvud. - Och jag blev fri, Mannix.
- Och jag nådde den norra sidan. - Där väntade väl en överraskning?
Det visade sig att inte alla brända kroppar i Wellington var sydstatare.
Du brände visst några egna också. Hur många var det?
Det slutade väl vid 37 stycken?
Saken med krig, Mannix, är att folk dör.
Så krig är ett helvete?
Det är svårt att argumentera mot det, men din sida såg det väl inte så?
De tyckte nog att 37 vita mot en nigger var ett rätt taskigt byte.
Du sågs som en mordgalen nigger-
-som krigade bara för att döda vita, oavsett sida.
Det var väl därför ditt svarta arsle sparkades ut från kavalleriet?
Skitsnack! De hade skjutit honom om han gjort allt det där.
Jag sa inte att de kunde bevisa det. Men nog fan tänkte de högt.
Man Warren hade varit en lysande soldat. Det räddade honom.
Och du har ju dödat din andel rödskinn.
- Kavalleriet brukar ta lätt på det. - Men inte på Mannix Marodörer!
Att Erskine Mannix son klandrar andras beteende i krigstider-
-...är skrattretande! - Säg inte så om min far!
Han kämpade för en ärofull förlust, mot en villkorslös kapitulation.
Vi var inga barbarer! Vi var era bröder!
- Vi förtjänade en ärofull förlust. - Hur många niggerstäder plundrades-
-...i er ärofulla kamp? - Min beskärda del, svarte major.
För när negrerna är rädda, då är de vita säkra.
Ska du spy ur dig rasistiskt hat så får du sitta däruppe bredvid O.B.
Nej, nej, du fick mig att prata politik mot min vilja.
Jag är bara glad över att vara vid liv.
Jag ska bara sitta här vid fönstret-
-och låta vagnen vagga mig till sömns.
Och drömma om vilken tur jag haft.
Kapitel Tre Minnies Affär
Vad är det här? Vi väntade inga fler diligenser?
- Du har visst en till diligens här. - Jag har precis fått in hästarna.
Det här är inte vår normala rutt. Vi är fast i snöstormen.
Är Minnie och Sweet Dave därinne?
De är inte här. Jag sköter stället medans de är borta.
Var är Minnie och Sweet Dave?
Han säger att de inte är här. Han sköter stället medans de är borta.
Vem är du?
Jag är Bob.
Vem du än är, hjälp O.B med hästarna.
Få in dem innan snöstormen kommer.
Jag har just fått in de andra hästarna. Ska det gå fort måste jag ha hjälp.
Du får hjälp av mina två bästa män.
Ni hörde honom, fripassagerare. Sätt igång och jobba.
- Öppna! - Sparka upp den!
- Vad? - Sparka upp den!
Stäng, det är en jävla snöstorm därute! Ni måste spika igen den!
- Håll den stängd! - Det ligger en hammare och spik där!
Ni måste spika igen den! Det ligger en hammare och spik där!
Ge mig hammaren.
- Det behövs två brädor! - En räcker inte!
- Dörrjäveln är trasig! - Inte bara en bräda!
Ge mig en till bräda.
- Ge mig spiken. - Här.
Dörren är bara skit. Vilken idiot förstörde den? Mexikanaren?
Kära någon, en kvinna ute i det vita helvetet. Ni måste vara stelfrusen.
Minnie har tydligen fullbelagt.
- När kom ni hit? - För ungefär fyrtio minuter sen.
- Cowboyen i hörnet, är det kusken? - Nej.
Kusken är inte här. Han skulle vänta ut stormen hos en vän.
Jesus Kristus, så äckligt!
Vad har mexikanaren gjort, tvättat sina strumpor i kannan?
Vi tyckte likadant, men vi var för finkänsliga för att säga något.
- Han har inga såna problem. - Var är källvattnet?
Därborta.
Så ni tre var på väg till Red Rock när stormen stoppade er?
Ja, vi kom med diligensen därute.
Kaffebönor?
Därborta.
Håll dig undan.
- Red Rocks nya sheriff är med oss. - Visst, vilket jävla skämt.
Är han sheriff är jag en apas farbror.
- Bra, ät bananer med din prisjagande niggerkompis i stallet.
- Så, den nya sheriffen är med er? - Nej, han ljuger.
Han är bara en sydstatsöverlöpare som försöker överleva.
Vad fan har jag sagt om att tala? Jag slår in din skalle, utan tvekan!
- Ni sa aldrig vad ni heter? - John Ruth.
- Är ni lagen? Ni är prisjägare? - Korrekt, Buster.
Har ni en häktningsorder? Får jag se den?
- Varför? - Ni förväntas kunna visa upp den.
Hur ska jag annars kunna veta att ni inte är en skurk som kidnappat henne.
- Vad heter du, Buster? - Definitivt inte Buster.
Det är Oswaldo Mobray.
Oswaldo?
Jag har mina papper, Oswaldo.
- Ni är Daisy Domergue? - Det är hon.
- Det står död eller levande? - Visst.
Att transportera en desperat, fientlig person som henne verkar svårt.
- Vore det inte enklare om hon var död? - Varför måste det vara enkelt?
- Varför är hennes hängning så viktig? - Bödeln måste också leva.
Jag uppskattar det.
Tillåt mig att presentera mig ordentligt. Jag är Oswaldo Mobray.
Jag är bödel i de här trakterna.
Verkar som om jag har en kund åt dig.
Har du nånsin spenderat två dagar eller mer med en av dina kunder?
- Nej, det kan jag inte påstå. - Prata inte med henne.
Finns det nåt annat än kaffe som kan värma oss?
Baren är öppen, följ mig.
Kom nu! Jag fryser.
Jag matar hästarna. Ni kan gå in och dricka kaffe.
Jag har stuvning på spisen. Den är snart klar.
Oavsett hur svår snöstormen blir-
-så måste vi mata hästarna, och kunna gå på dass.
Så jag och Chris får sätta linor från huset till stallet och skithuset.
Okej?
Bra idé.
Kom, Chris.
- Jag hjälper dig. - Nej, gå in och värm dig.
Du jobbar i en snöstorm. Jag erbjuder hjälp men du säger nej?
Du har rätt, Amigo. Muchas gracias.
Vi sätter en stolpe vart tionde steg. Härifrån till dörren.
Så du är efterlyst för mord.
Jag förmodar nu att du är skyldig.
John Ruth vill ta dig till Red Rock där du ska åtalas för mord.
Och om du döms för mord kommer invånarna i Red Rock att hänga dig.
Och som bödel kommer jag att sköta avrättningen.
Och om det verkligen blir så-
-är det vad ett civiliserat samhälle kallar rättvisa.
Å andra sidan...
Om nära och kära till den mördade personen stod utanför dörren nu-
-skulle de slå in dörren, släpa ut dig i snön och hänga dig på direkten.
Det kallas för att ta lagen i egna händer.
Det bra med det är att det stillar de rasandes hämndbegär.
Det dåliga är att det kan drabba fel person.
Inte i ditt fall, du förtjänar det. Men andra kanske är oskyldiga.
Men vad är den verkliga skillnaden mellan de två alternativen?
Den verkliga skillnaden är jag...bödeln.
För mig är det oväsentligt vad du gjort. Jag tillfredsställs inte av din död.
Jag hänger dig i Red Rock. Sen åker jag till nästa stad och hänger nån annan.
Den som hänger dig kommer att vara en sansad och förnuftig man.
Det är essensen av riktig rättvisa, för överilad rättvisa-
-...riskerar att inte vara rättvis. - Amen.
Ta inte illa upp, cowboy. Jag ville bara få din uppmärksamhet.
Okej...
-...du har fått den. - Vad skriver du, min vän?
Det enda jag vet något om. Mitt livs historia.
- Skriver du ner ditt livs historia? - Lita på det.
Är jag med i den?
Du kom precis med.
Om du gillar historier, så berätta den som förklarar vad du gör här.
- Vem frågar? - Jag John Ruth. Hon ska hängas.
Jag tänker inte vara med nån som jag inte vet vem det är.
Och jag vet inte vem du är. Så vem är du?
Joe Gage. Mitt namn är Joe Gage.
- Okej, varför ska du till Red Rock? - Jag ska inte till Red Rock.
- Jag ska ungefär 1,5 mil utanför. - Vad finns där?
Min mor.
- Din mor? - Jag är bara en enkel kofösare.
Jag kom precis från en lång fösning. Jag var mer än arbetare den här gången.
Jag var partner. För första gången i mitt liv-
-tjänade jag en bra slant...
...så jag tänkte komma hem till mor över julen.
Lustigt, du verkar inte vara den där "komma hem till jul-typen".
Du vet...utseendet kan förvilla.
För jag är definitivt...
...en "komma hem till mamma till jul-typen."
En jul med sin mor... är någonting underbart.
Är du nöjd så, John Ruth?
För tillfället.
Håll dig bara från min fånge.
Hallå där, gamling.
General.
Ni, min herre, är en hyena...
...och jag vill inte prata med er.
Jag har kallats värre saker.
Det är okej, general. Ledsen att jag störde.
Ni måste sparka upp den! - Sparka upp den!
Stäng dörren! Det är tillräckligt kallt härinne!
- Ni måste spika igen den! - Hammare och spik ligger vid dörren!
Håll den, Chris.
Ni måste spika fast den!
Ni behöver två brädor! Spika fast en till!
En bräda räcker inte, den blåser upp!
- Helvete! - Den blåser upp om...
- Håll käften! - Jag har den jäveln!
Jesus Kristus, vilken hordörr!
Nu fattar jag varför det kallas skjul. Det var ett skämt.
- Hur är kaffet? - Bra, om jag får skryta lite.
Gissa vem han är?
Buffalo Bill?
- Knappast. Jag är Oswaldo Mobray... - Han är Red Rocks bödel.
Verkligen? Trevligt, mr...?
- Mobray. - Jag är Chris Mannix.
- Ny sheriff i Red Rock. - Skitsnack.
- Bry dig inte om honom. - Hästskit!
Han som värmer sig är vår fantastiska kusk O.B.
Äntligen en sanning från dig.
Ska du hänga Lance Lawson? Har du domstolsbeslutet på dig?
- Får jag se det? - Självklart.
- Vem är Lance Lawson? - En fånge i Red Rock, sen en månad.
- Han sköt sheriffen som var före mig. - Precis.
Vad menade hon när hon sa prisjagande niggerkompis i stallet?
Han har en prisjagande niggerkompis i stallet
- Allt det bara för att vakta henne? - Det var inte tänkt så, men så är det.
- Vill du ha lite starkt i kaffet? - Ja.
Så ni är fem stycken? Minnies lär bli mysigt några dagar.
Det stämmer.
- Är du han med Lincolns brev? - Lincolns vad?
Brevet från Abraham Lincoln?
President Abraham Lincoln?
- Var ni inte brevvänner? - Med presidenten?
Ledsen, jag hörde att nån av er hade ett brev från Lincoln.
Inte han! Det är svartingen i stallet.
Har niggern i stallet ett brev från Abraham Lincoln?
- Ja. - Niggern i stallet?
Vad var det du hette nu igen?
- Bob. - Warren. Är Minnie och Dave därinne?
De har åkt för att hälsa på hennes mamma på norra sidan av berget.
- Så de är inte här? - De besöker hennes mamma.
Jag visste inte ens att Minnie hade en mamma.
Alla har en mamma.
Jag antar det.
- Och hon lät dig sköta stället? - Si.
- Det låter inte som Minnie. - Kallar du mig för lögnare?
Inte än.
- Men det låter märkligt. - Vad?
För det första, Minnie har aldrig varit sentimental.
För det andra, jag har svårt att se Sweet Dave lyfta häcken från stolen-
-om han inte fått en stekpanna i huvet. Än mindre att han skulle ut och resa.
Det låter som om du kallar mig lögnare, mi negro amigo.
Visst gör det.
Men jag har inte gjort det än.
Serverar Minnie fortfarande mat?
Om du räknar stuvning som mat.
Förpestar hon fortfarande huset med sin stinkande piptobak?
Minnie röker inte pipa. Hon rullar cigaretter.
Red apple tobacco, men, min negro amigo, det vet du redan.
Ja, senior Bob. Jag ville bara veta om du visste det.
- Häll upp åt mig, O.B. - Visst.
Tack.
Hugg av mina ben och kalla mig dvärg. Är det general Sanford Smithers jag ser?
Du ser bra, min son.
Dra mig baklänges två gånger!
General Sandy "skiter i allt" Smithers!
- Kapten Chris Mannix, Mannix marodörer. - Erskines pojke?
- Får jag sätta mig? - Enligt nord är det ett fritt land.
General Sandy Smithers.
Herregud! Herregud! Som min far pratade om er.
Du gav tydligen blårockarna ett helvete.
Vi gjorde vår del.
Precis som Erskine och hans grabbar gjorde sitt.
- Jävla Yankees? - Jag kände inte din far.
Men jag respekterade alltid hans beslut.
Tack, det skulle betyda allt för honom.
Kan jag hämta kaffe åt er?
- Det vore trevligt. - Kanske en filt?
- Det vore ännu trevligare. - Vet du, du får min.
Sådär, general.
Varför Wyoming? Om jag får fråga?
- Min son. - Bor han i Red Rock?
Min son, Chester Charles Smithers.
Han dog härute för några år sen.
- Förlåt mig, sir. - Det behövs inte, min son.
Det var som sagt några år sen. Efter att han lämnat militären.
Han reste hit till Wyomings berg-
-för att söka lyckan.
Han hördes aldrig mer av.
Jag köpte en symbolisk gravplats-
-i Red Rocks kyrkogård.
- Jag är här för att designa gravstenen. - Är det säkert att han är död?
Han kan leva därute i skogen, det är tufft men vissa klarar det.
Om han gjort det han kom för, så hade han kommit hem.
Stäng dörren!
- Du måste hålla emot när jag spikar! - Vilken idiot kraschade den?
Håll den lågt!
Vi behöver två brädor!
Ola mi cabron. Så där, jävla skit!
Jävligt stor hatt du har...
...med tanke på Minnies hattförbud, en av hennes absoluta regler.
En regel hon aldrig skulle bryta mot. Men du verkar ta lätt på saken.
Jag är skyldig. Jag gillar hattar.
Vi kanske kan glömma hattarna under snöstormen-
-så gör vi morgondagen till en hattfri dag.
Min far sa att Davis var en modig man-
-men att han borde lagt krutet på Montgomery och inte på Richmond.
Jag håller med om det.
Armén i norra Virginia kunde ha använts bättre.
Håll käften!
O.B!
- Vet ni vem niggern är? - Jag vet inte vem niggern är.
Men han är nigger, det räcker så.
Niggern är inte vem som helst...
General Sanford Smithers? Från slaget vid Baton Rouge?
Berätta för niggern i kavalleriets officersuniform-
-att jag ledde en division konfederala soldater i Baton Rouge.
- Major nigger, generalen vill säga... - Jag hörde.
Informera den gamla stöten om att jag också var i Baton Rouge.
- Fast på andra sidan. - Så intressant.
- Han var i Baton Rouge, men... - Kapten Mannix, säg niggern-
-att jag inte erkänner niggers i nordstatsuniform.
Du fångade ett helt kommando färgade soldater. Ingen av dem överlevde.
Vi hade varken tid eller mat.
Eller lusten att ta hand om nordstatshästar.
Minst av allt niggrernas!
- Så vi sköt dem på plats! - Gentlemän, gentlemän...
Jag vet att amerikaner inte låter små saker som en ovillkorlig kapitulation-
-förstöra ett bra krig.
Men jag föreslår att vi inte rekonstruerar slaget vid Baton Rouge-
-under en snöstorm, i Minnies affär.
Nu, min nubiska vän...
Jag förstår att känslorna svallar, men det var länge sen-
-och om du skjuter den här obeväpnade mannen så lovar jag att hänga dig-
-när vi väl är framme i Red Rock.
- Jag lovar detsamma. - Ja, det är problemet med åldringar.
Det går att sparka dem nedför en trappa som en olycka, men skjut dem inte.
Mina herrar, eftersom vi kan bli kvar här-
-nära varandra i några dagar.
Låt mig föreslå en möjlig lösning.
Vi delar upp Minnies i två delar.
En nordstatsdel och en sydstatsdel.
Med middagsbordet som ett neutralt territorium.
Låt oss säga att delen-...
-är en symbol för...Georgia.
Bardelen däremot representerar...
...Philadelphia!
Så länge baren ligger i Philadelphia, så håller jag med.
Gäller vårt avtal fortfarande?
Jag hjälper dig beskydda dina åttatusen, och du mina tiotusen?
En av dem därinne är inte den han säger.
- Vad är han? - Han samarbetar med henne.
Åtminstone en av dem är här för att frita Domergue.
För att lyckas kommer de försöka döda alla härinne.
De har några dar på sig, så de behöver bara invänta rätt tillfälle.
Först då slår de till.
Eller hur, bitch?
Om du säger det så, John.
Är du inte bara paranoid?
En av dem kör dubbelspel och är inte så lugn som vår Daisy.
Han är inte tålmodig nog att bara sitta här och vänta.
Att vänta på rätt tillfälle är inte så lätt.
Klarar han inte pressen slutar han att vänta.
Han kommer försöka skapa tillfället, och det är då han avslöjar sig själv.
- Och vad har du att säga om det här? - Vad jag säger om hans svammel?
Han har helt rätt.
Jag har en medhjälpare här, och vi väntar bara på att ni ska sova.
Det är då vi dödar er.
Hör upp!
Lyssna på mig.
Det här är Daisy Domergue.
Hon är efterlyst "död eller levande", belöningen är tiotusen dollars.
Det är mina pengar.
Jag vill inte dela med mig-
-och jag tänker inte förlora dem.
När solen gått upp tar jag denna kvinna till Red Rock och galgen.
Nu...
Finns det någon här-
-som beslutat sig för att hindra mig?
Allvarligt? Ingen ser nåt problem med det?
Jag antar att jag är lyckligt lottad...
...men jag hoppas att ni förstår-
-att jag inte bara kan tro er på era ord.
Omständigheterna tvingar mig till...
...försiktighetsåtgärder.
När du säger försiktighetsåtgärder.
Varför känner jag att det avser mig?
- För att jag tar din revolver. - Ska du?
- Det är inget personligt. - Bara min? Bödeln har en pistol.
Jag tar hans pistol efter din.
Jag känner mig liksom naken utan den.
Jag har min kvar.
Jag beskyddar dig.
En bastards arbete tar aldrig slut, eller hur, John Ruth?
Det stämmer, Joe Gage.
- Ge mig revolvern nu. - Vill du ha den?
Då får du komma och ta den...
Lugna dig.
Ta handen från revolvern.
Blinka om du är lugn.
- Blinkade han? - Han blinkade.
Blinka om du tänker fortsätta vara lugn.
- Han blinkade - Ta hans pistol.
Jag är verkligen ledsen för det här.
Som jag sa, det är inget personligt. Bara en säkerhetsåtgärd.
Rätt lömskt.
Tyvärr gäller detsamma er, mr Mobray.
Försiktighetsåtgärder måste vidtas, för livet är för bra för att förlora.
Ge mig den lilla hinken.
O.B.!
Gå till dasset.
Ta hinken och släng innehållet i skithålet.
- Varför måste jag gå ut? - Du är påklädd och jag litar på dig.
Efter er, major.
Okej...
Jag lösgör dig medans vi äter.
Tro bara inte att jag mjuknat.
Lyft på häcken så sätter jag en kula i din jävla hals.
Så, Domergue, jag antar att snöstormen kom som en välsignelse för dig.
- Du har väl inte hört mig klaga? - Nej, verkligen inte.
- Och du då, Oswaldo? - Jag, vad?
Lyssna, med tanke på allt jag gjort för pengar kan jag inte döma någon.
Men känns det åtminstone inte lite illa att hänga en kvinna?
Tills det kommer kvinnosäkrade avtryckare hänger jag kvinnor.
Helvete, jag har inte tänkt på det så.
För vissa ondskefulla jävlar är det det enda som gäller.
Man behöver bara hänga de ondskefulla, men de ondskefulla måste hängas.
Herrejävlar!
Jag dog nästan därute!
Jag går aldrig ut i den här skiten igen! Aldrig någonsin!
- Är du okej, O.B.? - Jag klarar mig.
Jag måste bara bli varm.
- Vill du ha lite stuvning, O.B.? - Stuvning, senare.
Det är gott.
Så...
- Hur är det med er, min svarte major? - Skippa din skit, Chris Mannix.
- Du har tydligen ett brev från Lincoln? - Rikta din skit någon annanstans.
- John, visst sa du det? - Ja.
- Du har ett brev från Abraham Lincoln? - Ja.
Den Abraham Lincoln?
Abraham Lincoln, förenta staternas president?
- Av Amerika? - Ja.
- Han skrev dig ett personligt brev? - Ja.
- Som i, "kära major Warren"? - Nej. Som i, "kära Marquis".
"Kära Marquis"? Abraham Lincoln president i förenta staterna av Amerika?
- Får jag se det? - Nej.
Men John säger att det inte var en slump att just du fick brevet.
- Enligt John korresponderade ni. - Ja.
Enligt John var ni brevvänner?
Ja.
En brevvän är praktiskt taget en vän.
John Ruth, tror du att en nigger som lämnade kavalleriet i vanära-
-var vän med presidenten?
John Ruth, ledsen, men ingen här har brevväxlat med Lincoln.
Minst av allt niggern där.
Var det bara skitsnack?
Självklart.
Den var bra, Warren. - Du pratar skit, nigger!
Så det är sant det som sägs om er.
Man kan inte lita på ett skit ni säger.
Vad är det, John Ruth? Har jag sårat dig?
Ja, faktiskt.
Jag vet att jag är den enda svarting du pratat med så jag förstår dig.
Men du anar inte hur det är att vara svart i södern.
En svart är bara säker när de vita är avväpnade. Och det här brevet-
-hade den önskvärda effekten av att avväpna de vita.
Kalla det vad du vill.
Jag kallar det för ett sketet jävla trick.
Vill du veta varför jag ljög, vite man?
Det gav mig en plats på diligensen, eller hur?
Jag säger som Herren sa till John.
Ett brev från Abraham Lincoln skulle inte ha den effekten på mig.
- En hora skulle få pissa på det. - Jag spottar på det.
Så bra för dig, syster.
Warren, för helvete, låt gamlingen vara!
Tagga ner, din jävel. Vi har stridit på samma slagfält.
Eller ska jag förnekas det också?
Jag förmodar att du var där.
Får jag göra er sällskap?
Ja, det får du.
Helvete.
Så, hur har livet varit efter kriget?
Jag har båda benen och armarna i behåll.
- Jag kan inte klaga. - Har du en kvinna?
Febern tog henne förra vintern.
Vad hette hon?
- Betsy. - Från Georgia?
Augusta.
En pojke från Atlanta, och en flicka från Augusta.
Jag födde upp hästar.
Hennes far ägde stuteriet där jag köpte de flesta av mina ponnies.
- Helvete. - Hon var en bra affär.
Jag tog hemgiften och köpte persiko- trädgårdar. Jag hade det bra.
Jag lyckades fan så mycket bättre än mina odugliga bröder.
Din son kom hit för några år sen.
Han prisade också sin mor.
- Kände du min pojke? - Kände jag honom?
Ja... Ja, jag kände honom.
Du kände inte min pojke.
Som du vill.
Kände du min son?
- Jag vet vilken dag han dog, gör du? -Nej.
- Vill du veta vilken dag det var? - Ja.
Den dagen han mötte mig.
Han kom hit för att jaga sig lite niggershuvuden.
Vid den tiden var belöningen för mig satt till femtusen.
För rebeller var det lockande, femtusen bara för att skära skallen av en nigger.
Det är bra pengar.
Så rebellerna kom uppför berget för att söka lyckan.
Men det fanns ingen lycka att finna.
Allt de fann var mig.
Alla som kom ändrade attityd när de stirrade in i en niggers revolver.
"Vi glömmer det. Jag går min väg och du din."
- Det var din pojke Chesters ord. - Du ljuger!
"Om du låter mig åka hem till familjen, svär jag-
-på att aldrig återvända till Wyoming."
Alla sa likadant.
När han bad för sitt liv-
-så berättade din pojke hela sitt livs historia.
Och ni var med i berättelsen, general.
När jag förstod att jag hade sonen-
-till niggermördaren av Baton Rouge...
- Då visste jag att jag skulle ha skoj. - Stäng dina ljugande niggerläppar!
General Smithers, lyssna inte! Han kände inte er pojke!
Han har bara hört varför ni är här!
Det var kallt den dagen jag dödade er pojke.
Inte normalkallt för bergen i Wyoming, kallare än så.
Och på den kalla dagen, med er pojke framför min pistol-
-tvingade jag honom att klä av sig. Ända in till hans bara arsle.
Sen sa jag till honom att börja gå.
Jag gick med hans bara arsle framför mig i två timmar. Tills han kollapsade.
- Du kände inte ens min pojke? - Nej, det gjorde han inte!
Niggern försöker bara få er att greppa revolvern!
Sen började han böna igen.
Men inte om att åka hem. Han visste att han aldrig skulle återse hemmet.
Han bad inte för sitt liv heller. Han visste att det var slut.
Allt han ville ha...var en filt.
Döm honom inte för hårt, ni har aldrig frusit som er pojke gjorde då.
Ni skulle förvånas över vad en man som fryser så-
-gör för att få en filt.
Vill ni veta vad er pojke gjorde?
Jag tog fram min stora svarta pitt...
...och tvingade honom att krypa till den genom snön.
Sen tog jag tag i hans svarta hår...
...och körde ner min stora svarta kuk-
-rätt ner i hans jävla hals.
Den var blodfylld och varm.
Tro mig när jag säger att den var varm.
Och Chester Charles Smithers-
-sög den varma svarta pitten så länge han orkade.
Börjar ni se det framför er? Er pojke...
Svartingens kuk i hans mun. Han skakar, han gråter.
Jag som skrattar.
Och han förstår inte varför.
Men det gör ni, eller hur?
Jag gav aldrig din pojke en filt.
Inte ens efter allt han gjorde, och han gjorde allt jag sa.
Ingen filt.
Filten var bara en lögnares löfte.
Ungefär som med de färgade soldaternas uniformer-
-som ni valde att inte erkänna.
Så vad gör ni nu, gamle man?
Ska ni sitta några dagar och ignorera niggern som dödade er son?
Ignorera hur jag fick honom att lida?
Ignorera hur jag tvingade honom...
...slicka överallt på min pitt?
Det dummaste er pojke någonsin gjort-
-var att berätta för mig att han var er son.
Kapitel Fyra Domergue Har en Hemlighet
Ungefär en kvart har gått sedan vi lämnade våra karaktärer.
Joe Gage erbjöd sig att ta ut Smithers döda kropp.
Det lottades om vilken som skulle hjälpa honom. O.B. förlorade.
Chris, Ruth och Oswaldo, diskuterade lagligheten av "självförsvarsmordet".
Major Marquis Warren var säker på att det var lagligt och ignorerade dem.
Han satt vid ett bord och drack konjak.
Kapten Chris Mannix tog generalens rock och hjälpte Oswaldo tända ljus.
Ozzy, det är riktigt. Vi ser till att få ljust här.
John Ruth höll dörren stängd i väntan på Joe Gage och O.B.
Bob njöt av en cigarr.
Domergue satt kvar vid bordet där John Ruth lösgjorde henne.
- John Ruth. - Ja?
Får jag spela på gitarren därborta?
Vi går tillbaks i tiden.
Er pojke med svart kuk i munnen.
För en kvart sen sköt major Warren general Smithers inför ögonen på alla.
Men fyrtio sekunder tidigare hände något lika viktigt, men de flesta missade det.
När Warren fängslade dem med historier om svarta kukar och vita munnar-
-var det någon som förgiftade kaffet.
Han gjorde allt jag sa, ingen filt.
Den enda som såg kaffet förgiftas...
...var Domergue.
Det är därför det här kapitlet kallas... Domergue har en hemlighet.
- John Ruth. - Ja.
Får jag spela på gitarren därborta?
Ja.
Om du kommer tillbaka med nåt annat än gitarren kommer min pistol spela.
Domergues dödsmarsch, förstår du?
Visst, jag förstår.
Lyssna för en stund pojkar och hör min dystra sång
Över havet från Englands kust var jag dömd att segla en gång
Juryn fann mig skyldig, sir och domaren dömde mig till slav
På livstid, Jim Jones du döms att skickas över stormigt hav
Där kan du inte göra ont, mina ord ska inte komma på skam
De pryglar tjuven ut ur dig när ni kommit fram
Vågorna gick höga på vårt hav stormen blåste stark
Jag drunknar hellre i elände än når New South Wales mark
Vågorna gick höga på vårt hav när piraterna närmade sig i en bark
Men soldaterna på vårt fängelseskepp var hela 500 man stark
De öppnade eld och drev bort piraternas bark
Jag skulle hellre gått med piraterna än att ha nått Botany Bays mark
Och en mörk natt när allt är tyst i stan
Ska jag döda alla jävlarna och skjuta den pryglande fan
Jag ska ge dem alla en liten chock sanna mina ord
De ska ångra att de tog Jim Jones på skeppet till Botany Bay ombord
Visst är det den du gillar att sjunga i diligensen?
Den är rätt vacker.
- Har den flera verser? - Ja, massor.
Kom igen, sjung den.
Som du vill, John.
Dag och natt hörs järnen slå och vi stackars galärslavar
Vi sliter, sliter, och när vi dör får fylla ohelgade gravar
Snart ska jag bryta kedjorna och ut i det vilda gå
Jag lämnar dig död bakom mig, John när jag kommer fram till Mexiko
Ge mig gitarren!
Musikstunden är över!
Vänd dig om!
- Nej, nej, nej... - Jo, jo, jo, håll käften!
När du kommer till helvetet, John.
Berätta att det var Daisy som skickade dig dit.
Mannix, kaffet!
Herregud!
Ge mig din jävla pistol!
Testa mig inte, bitch.
Alla går och ställer sig med ryggen utåt vid bakre väggen!
Lyd eller lyd inte, Joe Gage. Det är ditt val.
- Jag lyder. - Gör det då.
Du också, senior Bob.
Alla vänder sig om och håller händerna mot väggen.
Ta ner snöskorna.
Alla håller käften och gör som jag säger.
Öppna munnen och jag skjuter er.
Rör ni er plötsligt så skjuter jag er.
Det blir inga varningar, inga frågor. Bara en kula.
Har ni förstått?
- Låt mig höra er säga att ni förstått! - Vi har förstått.
Chris Mannix, kom hit.
Kom nu.
Ta pistolen ur mitt hölster.
Rikta den mot dem.
Som jag sa, om någon gör något, och jag menar vad som helst-
-så dödar du dem.
Så nu tror du äntligen på att jag är ny sheriff i Red Rock?
Det är jag inte säker på. Men du förgiftade inte kaffet.
Du var nära att dricka det själv.
Men någon av dem gjorde det.
Ge mig nyckeln. Ge mig nyckeln!
Din jävla svarta skit!
Du kommer dö här på berget, och jag kommer skratta åt det!
Vad sa jag om att prata?
Jag menade det, eller hur?
Du måste förstå att du dödade den enda som vill ha dig levande till Red Rock.
Någon av er samarbetar med henne.
Eller så är det två av er.
Eller kanske alla av er.
Men det var bara en av er som förgiftade kaffet.
Vilken charm har den här bitchen-
-som får en man att trotsa en snöstorm för att mörda i kallt blod?
Jag fattar det inte.
Men John Ruth försökte hänga er kvinna.
Så ni mördade honom, okej...kanske.
- Men O.B. skulle inte hänga någon. - Nej.
- Men nu är han död. - Nog fan är han.
- Som alla som kunde druckit av kaffet. - Som jag för helvete!
Ni med händerna mot väggen som inte använder gift borde tänka efter.
Det kunde varit ni som rullade runt på golvet.
Och den bredvid er kunde varit ansvarig.
Jag vet vem jag tror det är. Helt rätt, Joe Gage, jag tittar på dig.
Inte så snabbt, Chris. Vi kommer dit.
Vi lugnar oss.
Vi lugnar ner oss ordentligt.
- Vem kokade kaffet? - Han.
- Ja, han gjorde visst det. - Ja, han gjorde visst det.
Men stuvningen gör mig förbryllad.
Hur länge har Minnie varit bortrest? En vecka?
Si.
Min mor brukade laga stuvning.
Oavsett kött smakade de alltid likadant.
Och en annan på plantagen, Onkel Charly, lagade stuvning, och som med mammas-
-åt jag hans stuvning från det jag var liten tills jag var vuxen.
Och oavsett kött smakade det alltid som Onkel Charlys stuvning.
Jag har inte ätit Minnies stuvning på sex månader-
-men det här är helt säkert Minnies stuvning.
Så om Minnie är norröver och hälsar på sin mamma sen en vecka.
Hur gjorde hon då stuvningen i morse?
Och det här...
Det här är Sweet Daves stol.
När jag satt i den kunde jag inte tro det.
Ingen sitter i Sweet Daves stol.
Det är kanske Minnies ställe, men det här-
-är fanimej Sweet Daves stol.
Och om han åkt norrut...
...så är jag helt säker på att stolen skulle ha följt med.
- Vad är det i stolen? - Det jag trodde.
Sweet Daves jävla blod.
Så... Anklagar du mig verkligen för mord?
Som jag ser det, senior Bob, vem som än samarbetar med henne-
-är inte den de uppger sig vara. Och om det är du-
-betyder det att Minnie och hennes man inte är hos hennes mamma.
De ligger döda någonstans.
Eller om det är du, lille brittiska man, så är den riktiga Oswaldo Mobray död-
-och du har stulit hans papper.
Eller så är min teori riktig, den är att den fulaste av er gjorde det.
Det betyder att det är du, Joe Gage.
Så du tror att kaffet förgiftades medans du mördade gamlingen?
- Ja. - Min negervän, under hela incidenten-
-satt jag på den sidan rummet och spelade piano.
Jag sa inte att du förgiftade kaffet. Jag sa att du inte gjorde stuvningen.
Min teori är-
-att du samarbetar med den som förgiftade kaffet.
Och att ni mördade Minnie, Sweet Dave och alla som hade oturen att vara här.
Och att ni alla planerade att överfalla John Ruth och frita Daisy.
Men ni räknade inte med snöstormen, och inte med oss två.
Det är så långt jag kommit. Hur går det för mig?
Du har verkligen en vild fantasi, eller hur?
Så, tänker du mörda mig på grund av en långsökt niggerteori?
Eller kan du bevisa det, cabrone?
Det är inte så långsökt, senior Bob.
Och det är lite mer än en teori.
- Hur länge har du jobbat för Minnie? - Fyra månader.
För två och ett halvt år sen hängde det en skylt ovanför baren.
- Har Minnie nämnt den? - Nej.
Vill du veta vad som stod på den?
"Inga hundar eller mexikaner tillåtna."
Minnie satte upp skylten när hon öppnade stället.
Och den hängde över baren tills hon tog ner den för lite mer än två år sen.
Vet du varför hon tog ner den?
Hon beslutade sig för att tillåta hundar.
Minnie tyckte om nästan alla-
-men hon gillade definitivt inte mexikaner.
Så när du säger att Minnie for norröver för att besöka sin mor.
Jag tycker det låter osannolikt, men okej, kanske.
Men när du säger att Minnie Minks affär-
-det mest älskade i hennes värld-
-skulle ha lämnats i händerna på en jävla mexikan.
Det var vad jag menade i stallet när jag sa: "Det låter inte som Minnie".
Nu kallar jag dig för en lögnare, senior Bob.
Och om du ljuger, vilket du gör...
...så dödade du Minnie och Sweet Dave.
Fyra futtiga kulor, och så var det slut med senior Bob.
Men det har ändå inte klargjort vem av er som förgiftade kaffet.
- Har det, Chris? - Nej, definitivt inte.
En av er förgiftade det här kaffet för att frita Daisy.
Om inte någon av er skitstövlar erkänner omedelbart-
-så häller jag hela kannan kaffe ner i bitchens förbannade strupe.
Okej, tiden är ute.
Stopp! Det var jag som gjorde det. Jag förgiftade kaffet.
Jag visste det för fan!
Nu ska du dö din mordiska jävel!
Major Warren, låt mig skicka den fula jäveln till helvetet.
Du mördade O.B. Han är värd tio som dig! - Warren, får jag döda honom?
Ta farväl av era ballar.
Major Warren?
Jag är obeväpnad, sheriff.
Kapitel Fem De Fyra Passagerarna
Tidigare Den Morgonen
- Hej, Charly, hur är det? - Hej, Ed och Judy.
- Hur många är ni? - Fullt hus.
- Vi har en som väntar på skjuts. - Han får fortsätta vänta.
Han har varit här i två dar och Minnie vill bli av med honom.
Jag kan inte erbjuda plats jag inte har. - Ta med passagerarna in till Minnie.
Värm er och drick lite kaffe.
Här har vi Minnies ställe.
Kom ut och sträck på benen. Kom in när ni är klara-
-och värm er vid brasan, ta lite kaffe. Jag presenterar Minnie för er.
Hej, Minnie!
Jag säger inte hur du ska driva stället, men kaffet borde vara klart.
Kom in, var inte blyga. Här är Minnie, det är hennes ställe.
Hon som plockar kycklingen är Gemma.
Hon har ett vackert leende. Mannen i uniform känner jag inte-
-men den han spelar schack med är Sweet Dave.
- Och Minnie, här är passagerarna. - Det där duger inte.
Ta av er, visa era ansikten och presentera er.
Oswaldo Mobray, madame.
- Joe Gage. - Bob.
Och jag är Jody. Trevligt att råka på en fristad mitt i det kalla helvetet.
Gör det bekvämt för er, värm er vid brasan.
- Vi värmer oss vid kaminen. - Kamin, brasa, värm er bara.
Judy sa nåt om världens bästa kaffe.
Ja, jag tror att Judy sa nåt om världens bästa kaffe.
Det vet jag inte, men det är hett, starkt, gott, och det värmer er.
- Sälj det inte, du måste koka det. - Och du måste lyfta häcken-
-och gå ut och hjälpa Charly, och skicka in Ed.
- Men fixa kaffet. - Jag fixar dig.
- Jag vet inte, nån gamling. - Vad ska jag göra åt det?
Jag säger bara vad hon sa. Jag ska hjälpa Charly. Hon vill prata med dig.
- Håller du dem, Charly. - Ja.
Miss Minnie, vill ni rulla mig en cigarett?
- Jag röker Red Apple, går det bra? - Det är min favorit.
Låt inte mig störa, gentlemän. Jag tittar bara.
Spelar du?
Det måste vara minst ett dussin som försökt lära mig spelet.
Men jag glömmer hur pjäserna flyttas.
Men om jag inte stör så tittar jag gärna på.
Det är bara kul med publik när jag spelar häcken av gamlingen.
Merci beaucoup, mademoiselle Minnie.
- Vad fint, vad var det? - Franska.
- Pratar du franska? - Oui.
- Oui, vad betyder det? - Det betyder ja.
Oui, ja. - Dave, fråga om jag har ett fett arsle.
- Fråga om mitt arsle är fett. - Det är det.
- Fråga mig! - Varför?
- Gör det bara! - Är ditt arsle fett?
Oui. - Har ni sett, jag pratar franska.
Är det ni som säljer jelly beans här?
- Hur många pepparmint för en nickel? - Fem.
- Här. - Tack, sötnos.
Tillåt mig att hjälpa er, madame.
Jag tog in era väskor om nån skulle vilja byta om innan Red Rock.
Pepparmintsstång?
Tack.
Varför kallas du för sexhästars-Judy?
Jag kan köra ett sexhästarsspann.
Självklart, det var en dum fråga.
- Kan ni hålla den åt mig? - Stadigt som en sten, madame.
Du har en väldigt söt accent, är den engelsk?
- Jag protesterar mot det! - Nya Zeeland.
- Försiktigt, madame. - Ligger det nära Gamla Zeeland?
- Auckland, vad tusan är Auckland? - Vår största stad.
- Kaffet är klart! - Det var fan på tiden.
- Bästa kaffet på hela berget. - Det vet jag inte.
Kuskar gillar det, men passagerarna gillar det inte så mycket.
- De tycker det är för starkt. - Inte för det här berget.
Nå, vad tycks?
Skit!
- Den här horan ser riktigt bra ut. - Det vet jag inte.
Han ser trevlig ut. Han är autentisk.
- Den gamle mannen? - Si.
Vi kan inte lita på den gamle skiten.
Jodå, bara vi får honom att lita på oss.
Utan de här två fetknopparna kommer stället att se väldigt tomt ut.
Han tillför någonting. Inte mycket, men nåt.
Vad tycker du, Pete?
Jag måste erkänna att han får stället att verka mer äkta.
Okej, jag pratar med gamlingen.
Ni tre samlar ihop kropparna och kastar dem i brunnen därute.
- Sen tar ni in hästarna i stallet. - Att få undan hästarna är lätt.
Men att dra de här feta jävlarna upp och ner för berget är omöjligt.
Det här är en affär så det måste finnas en kärra nånstans.
Börja med hästarna. Så snart jag är klar här-
-kommer jag ut och hjälper till.
Pete, ge mig min rock.
Jag började precis jobba här.
Vad Minnie än gjorde för att göra er arga-
-så hade jag inget med det att göra.
Gamle man...
Om du var en katt-
-hade det här räknats som ett av dina nio liv.
Inser du hur nära det var att du hamnat bland en hög niggers?
Och vad gäller negerhögen vi bygger därute så kan du vara general för den.
- Jag förväntar mig inget mindre. - Inte så fort, gamle man.
Du kan ha en väg ut ur det här.
Senare idag...
...kommer en sketen usling hit.
Och han har min syster med sig, och hon är kedjad till honom.
Han tänker ta henne till Red Rock för att hängas.
- Vet du varför? - Nej.
Tiotusen dollar.
Det är därför.
Och när han kommer hit-
-ska jag döda honom och frita min syster.
Har du nån anledning till att ingripa när jag räddar min syster från repet?
Inte? Är du säker på det? Vi dödade ju nyss Minnie och Sweet Dave.
- Du och Sweet Dave verkade kamratliga? - Jag har precis träffat dem!
Jag skiter i dem, i dig, i din syster och i varenda jävel i Wyoming!
Det var ett bra svar, gamle man.
När de kommer hit så sitter du stilla i stolen och gör ingenting.
Du säger ingenting. Hallå, tack, god natt, det är allt.
Kanske ditt namn, men det är allt.
Hallå, tack, god natt, och...
- Kanske ditt namn. - Kanske mitt namn.
Var en gammal man, verka senil. Somna.
Och säg ingenting, absolut ingenting, till prisjägaren som har min syster.
- Förstår du? - Ja.
När det är säkert dödar jag honom, fritar min syster och låter dig vara.
Avtalat?
Avtalat, tack.
Under de nästa fyra timmarna kastade Jody och gänget liken i brunnen.
De ställde undan hästarna.
De städade upp runt Minnies.
De gömde vapen som kunde komma till användning.
Och väntade sen på att John Ruth och Daisy skulle anlända.
De kommer nu!
Okej grabbar, nu är det allvar. Gör er redo.
Kom ihåg att det inte spelar nån roll om vi är fyra eller fyrtio.
Vi kommer att möta John Ruth kedjad till min syster med en revolver mot henne.
Att döda honom innan han dödar min syster blir svårt, men vi ska göra det.
Det här spelet kräver tålamod.
Vi är fast här i några dar, nån gång måste han sova-
-och då skjuter ni skallen av honom.
Kom ihåg, gamle man, om min syster inte överlever så gör inte du det heller.
Jag ska göra mitt bästa.
Lycka till, kompis.
Vad är det här? Vi väntade inga fler diligenser?
- Du har visst en till diligens här. - Jag har precis fått in hästarna.
Det här är inte vår normala rutt. Vi är fast i snöstormen.
Är Minnie och Sweet Dave därinne?
De är inte här. Jag sköter stället medans de är borta.
Var är Minnie och Sweet Dave?
Han säger att de inte är här. Han sköter stället medans de är borta.
- Vem är du? - Jag är Bob.
Vem du än är, hjälp O.B med hästarna.
Få in dem innan snöstormen kommer.
Jag har just fått in de andra hästarna. Ska det gå fort måste jag ha hjälp.
Du får hjälp av mina två bästa män.
Ni hörde honom, fripassagerare. Sätt igång och jobba.
- Öppna! - Sparka upp den!
Sparka upp den!
Sista Kapitlet Svart Man, Vitt Helvete
- Hur är det? - De sköt nötterna av mig.
Jag fryser och brinner samtidigt, jag blöder som en gris.
Jag tror jag kommer att dö.
Och de här skitstövlarna gjorde det.
Det är så jag mår. Hur är det med dig?
Mitt ben gör riktigt ont.
Men om jag lägger all vikt på höger fot...
Jag var sarkastisk. Jag skiter i ditt ben.
Gör det bara bekvämt för dig.
Oroa dig inte för min bekvämlighet. Skit, jag känner inte arslet längre.
Oroa dig för de här vildarna och ballskjutaren i källaren.
Okej!
Du! Du i källaren!
Ge upp innan jag räknat till tre!
Annars skjuter jag Domergue i huvudet!
Ett!...två!...
Nej, nej! Skjut henne inte! Jag kommer upp!
Ta det lugnt din jävla rövare, öppna dörren så säger vi när du kan komma upp!
Kasta ut din pistol!
Släng den mot sängen!
Han har en till.
Kasta nu ut din andra pistol!
- Jag har ingen till! - Bäst du skiter fram en-
-för om den inte kommit upp om två sekunder dödar vi bitchen!
Ser du, vad var det jag sa.
Nu, med händerna så att vi ser dem!
Kom sakta upp!
Hur är det, dumskalle?
Bättre nu när jag ser ditt fula ansikte.
- Gillade du den, jävla kastrerare? - Vad gör ni, han gav ju upp!
Inte snabbt nog, så jag gjorde det åt honom.
Joe Gage, kom hit, och stäng källardörren.
Ledsen, sötnos.
- Får jag sitta i stolen? - Ja, det får du.
Håll händerna på bordet, och rör dem inte.
Mannix! Du valde verkligen fel tillfälle att bli niggerälskare.
Inser du att niggern och John Ruth i princip dödat dig?
Du kommer att mördas i niggern Minnies hus, utan att veta varför!
Okej, bitch...
Jag tar betet. Varför?
Jag samarbetar med alla tre av dem. Men inte för att de är förtjusta i mig.
Utan för att vi alla tillhör Jody Domingres gäng!
Han ni just dödat var Jody Domingre, min bror!
Vem fan är Jody Domingre?
Vill du berätta, prisjägarn?
Han är en riktig usling, värd femtiotusen dollar.
Och varje medlem av hans gäng, minst tiotusen.
Vilket slutligen förklarar varför du är värd tiotusen.
När solen går upp kommer min brors femton män att komma efter oss!
- Berätta, Grouch! - Jody har femton män i Red Rock.
Om vi misslyckades här-
-är deras jobb att inta stan, döda John Ruth och frita Daisy där.
Nu när min bror är död leder jag gänget, eller hur grabbar?
Och, Chris, du har inte gjort nåt oförlåtligt. Så låt oss göra en deal?
- Ingen deal, bitch! - Ska du låta niggern tala för dig?
Lugn, Warren.
Hon har inget att erbjuda, så jag är nyfiken på hur hon ska sälja in det.
Okej, bitch.
Vad erbjuder du?
Lätt. Ta pistolen och skjut niggern.
Sen sitter vi stilla här i två dar.
När snön smält drar vi till Mexiko, och du till Red Rock som sheriff.
- Pete, vad kan vi ge honom? - Tja, vi kan ge honom Marco.
Bobs riktiga namn är Marco Mexikanen.
Han är värd tolvtusen dollar.
- Är det där Marco Mexikanen? - Precis.
Skit, efter att jag sköt skallen av honom är han inte värd en peso.
Såhär då, om jag dör inom två dar, viket är troligt, kan du få mig.
Under namnet Engelska Pete Hicox finns en belöning på femtontusen för mig.
- Och allt blir ditt, Chris. - Om du fortsätt prata, Pete-
-så pratar du dig i döden.
Joe Gage, vem är du?
- Grouch Douglass. - Har du hört talas om honom?
Ja, jag har hört om honom, han är värd tiotusen, som Daisy.
Påminn mig-
-om varför vi inte bara dödar er alla och begär prispengarna.
Du kan döda oss. Men du kommer inte kunna spendera prispengarna-
-och du kommer inte levande härifrån.
För när snön smälter kommer resten av Jodys gäng, alla femton, hit.
Säg att du skjuter oss alla...
Om du verkligen vill ha alla prispengar måste du ta våra kroppar till Red Rock.
Svårt, jag tvivlar på att du kan köra ett fyrspann-
-och vagnen därute är för tung för två hästar.
Det betyder att du måste leda en rad hästar till Red Rock-
-och med djupsnön efter snöstormen kan du bara ta en kropp per häst.
Så där går du-
-och leder fyra hästar mot Red Rock-
-och med alla de hästarna i djupsnön-
-och ensam som du är kommer du att vara hjälplös-
-...när du möter Domingres gäng. - Grouch hur många var det nu igen?
- Femton mördare starkt. - När de femton möter dig med alla lik-
-dödar de inte bara dig och niggern. De återvänder till Red Rock-
-för att döda varenda jävel i stan!
Om du verkligen är Red Rocks sheriff och vill rädda stan-
-så skjut niggern!
Jesus Kristus!
Så du tror på Jesus nu, bitch? Bra du ska träffa honom nu!
Är det nån mer som vill köpslå?
Erbjudandet kvarstår, Chris.
Du har inte gjort nåt vi inte kan förlåta.
Det hänger fortfarande på niggern. Skjut honom, ta min kropp-
-och vänta ut snöstormen med Daisy och Grou...
Mannix! Ge mig min pistol!
Ge mig den!
Så du säger att-
-vi sitter här helt vänskapligt-
-de kommande två dygnen. och när snön smälter...
-ger du dig av, möter upp ditt gäng och drar till Mexiko? Det är dealen?
- Ja. - Och jag får Oswaldo och Joe Gage?
- Ja. - Men de femtiotusen för Jody då?
Tänker du köpslå med den här djävulska bitchen?
Det säger jag inte, vi pratar bara. Lugna dig.
Hur blir det med Jodys kropp och de femtiotusen?
Du har blivit girig, inget avtal. Vi tar med Jodys kropp, han har barn.
Så jag dödar Warren? Sen är alla vänner?
Ja.
Ingen deal, din slampa.
Chris, du gör ditt livs misstag!
När våra grabbar kommer hit skär de ballarna av dig!
Och det kommer inte finnas nåt kvar av stan som inte är nerbränt!
- Jag borde väl vara vettskrämd nu? - Om du har nån hjärna borde du det.
Lyssna nu...
Det här är problemet, Daisy.
För att jag skulle bli skrämd krävs det att jag tror på gänget i Red Rock.
Och jösses, jösses... Det gör jag inte.
Vad jag tror är-
-att Joe Gage eller Grouch Douglass eller vad fan han hette-
-förgiftade kaffet.
Och du såg honom göra det.
Och du såg mig hälla upp kaffet, men sa inte ett skit.
Och jag tror att du är vad du alltid varit.
En lögnaktig bitch, som gör vad som helst för att slippa galgen i Red Rock.
Som att skita fram femton extra gängmedlemmar när så behövs.
Och...
...jag tror att det som återstår av av Jody Domingregänget...
Jag tittar på dem här, just nu, döda på det har jävla golvet.
- Helt rätt. - Du kommer att dö här på berget, Chris.
- Min bror leder en armé av män. - Skitsnack!
Min far ledde en armé, en armé som slogs för en förlorad sak!
Min far fick samman upp till fyrahundra män efter kriget-
-utan annat än deras respekt för hans ledarskap!
Din bror var bara en usling som ledde ett gäng mördare!
Jag mår inte så bra.
Skit.
Lever du fortfarande, viting?
Mannix?
Grabben!
Res dig!
Chris Mannix! Ditt arsle är inte fastspikat i golvet! Vakna för fan!
Vakna, viting!
Jag är inte död än, din svarta skitstövel.
Chris Mannix, jag kan ha felbedömt dig.
Nu har vi kommit till den del av historien...
-...där jag skjuter skallen av dig. - Nej, nej, skjut henne inte!
Varför i helvete inte?
John Ruth.
John Ruth var en stor och mäktig man.
Vad var det sista han gjorde innan han dog?
Han räddade ditt liv. Vi kommer att dö.
Det är inget vi kan göra nåt åt.
Men vi kan fortfarande påverka en sak.
Och det är hur vi ska döda bitchen.
Att skjuta henne är för bra för henne.
John Ruth kunde ha skjutit henne när som helst.
Men John Ruth var Bödeln...
...och när Bödeln tog dig dog du inte av nån kula.
När Bödeln tar dig, så hängs du.
"Man behöver bara hänga de ondskefulla, men de ondskefulla måste hängas."
Som min första och sista åtgärd som Red Rocks sheriff-
-dömer jag dig, Domergue, till att hängas vid nacken tills döden inträder.
Häng i, Daisy. Jag vill se på.
Det där var en trevlig dans.
Det var verkligen vackert.
Hej...
Får jag se Lincolnbrevet?
"Käre Marquis, jag hoppas att det här brevet når dig-
-vid god hälsa och gott tillstånd."
"Jag mår bra även om jag önskar att dygnet hade flera timmar."
"Det finns så mycket att göra."
"Tiderna förändras sakta men säkert-
-och det är män som du som kommer att göra skillnad."
"Din militära gärning är en triumf-
-inte bara för dig själv, utan även för din ras."
"Jag är väldigt stolt när jag nås av nyheter om dig."
"Vi har fortfarande lång väg att vandra, men hand i hand-
-så vet jag att vi kommer nå fram."
"Jag vill bara att du ska veta att du är i mina tankar."
"Förhoppningsvis kommer våra vägar att mötas igen."
"Tills dess kommer jag fortsätta vara din vän."
"Gamle Mary Todd ropar på mig, så jag antar att det är sängdags."
"Med största respekt - Abraham Lincoln."
"Gamle Mary Todd", det är fint.
Ja... Tack.
Svensk text - EarlOfOxford divxsweden.net