www.титлови.цом
Превео: Бамбула
ОВА ПРИЧА ЈЕ ИНСПИРИСАНА ИСТИНИТИМ ДОГАЂАЈИМА
2015. године америчка археолошка компанија
купила је војни рукопис из Хан династије.
У њему је писало да су римски војници пре 2.000 год. отишли у Кину,
и да је саграђен древни град Регум.
Археолошка заједница је веровала да је рукопис био лажан,
али компанија је одлучила да ипак врши истраживање.
Џејмс каже да ће понуда деоница преплавити тржиште чим нађемо Регум.
Онда можемо да вршимо ископавања где год хоћемо.
Већина докумената је о томе
како је генерал Хуо успоставио заштитну јединицу.
У каквој је он вези с Регумом?
И зашто су назвали тај древни град Регум?
То ћемо открити.
Кристијане, још једно укрштање путева напред.
Којим путем ћемо кренути?
Поделимо се у три групе, и обавештавајмо једни друге.
Обратите пажњу, господо.
Стваран је.
Регум.
Да.
Започињем с виртуелним скенирањем. - Добро.
Све смо наместили? - Да.
Не заборави музику. - Само мало! - Знам. Чајковски.
Не, овом амбијенту треба Моцарт.
Адађо. - Моцарт, фино. - Предомислила сам се.
Опера. - Тако си неодлучна.
О, мој драги оче
Свиђа ми се он, веома је згодан
Хоћу да идем у Порта Росу
Да купим прстен
Да, хоћу тамо да идем
То мора да је он. - Скенирајмо.
ЗМАЈЕВА ОШТРИЦА
48. године пре нове ере, Пут свиле на кинеској западној граници
36 нација учествује у борби преживљавања оних најспособнијих
Залегните.
Која нација? - Не знам.
Заштитна јединица Пута свиле
Брзо, ко?
Они у белом су Бели Индијци. - Вођа им је Алисиђанг. - Тако је.
Они у црном су Хуни. Вођа Тахе.
Хуни обично живе на југу. Зашто овде праве проблеме?
На југу је озбиљна суша. Дошли су овде да освоје још територије.
Добро. Знате процедуру. Брзо.
Последња прилика. Хоћете ли да вратите нашу храну или не?
Ако Бели Индијци не желе да се покоре,
онда ћемо ово решити у складу с правилима Пута свиле.
Нек Бог одлучи ко је у праву а ко није.
Брзо!
Изгубио си. Губите се! - Дивљакушо!
Заштитна јединица Пута свиле.
Станите с борбом! Брате, стани с борбом!
У бој!
Ми ћемо то да решимо.
Брате, стани с борбом! Све вас преклињем!
Моја хунска браћо, долазим у миру.
Заштитна јединица Пута свиле. Какве везе ово има с вама?
Наш мото је одувек био:
Претворимо непријатеље у пријатеље, и склопимо мир међу свим расама.
Све што нашим пријатељима на Путу свиле треба.
Наша је дужност да помогнемо.
Преживљавање најспособнијих је једина истина на Путу свиле.
С твојом јадном дружином хоћеш да контролишеш свих 36 нација овде.
Уосталом, већ је изгубио. Чак ми је рекао да сам дивљакуша.
Успех не зависи од броја људи којим располажете,
већ колико сте одлучни.
Мичи руке.
Мичи руке!
Хуни!
Госпо!
Извините, то није било намерно.
Исуци мач. Следићемо правила.
Наша заштитна јединица следи законе наше земље.
Ми се не боримо.
Дођи овамо! - Нећу!
Госпо!
Госпо Хладни месече, нисам хтео да вам склоним вел.
Сами сте га скинули. - Знам.
То је била судбина.
Заправо, дошао сам због... - Пиј.
Спремна сам.
Само хоћу да вам вратим вео.
Нисам ништа видео. Ништа се није десило међу нама.
Престаните да се смејете! Нисам одавно био кући, пожурите.
Ветар носи песак
Наноси га на брда
Од сумрака до зоре
Мајка чува стоку са сузама у очима
Али отац није ту
Ветре и песку, молим вас пошаљите га назад
Реците му да ми много недостаје
Ветре и песку, молим вас обећајте ми
Да ће доћи кући
Жив и здрав
Децо, погледајте. Ко је овде?
Ујаче, дођи.
Седите. Има довољно за све.
"Цене робе на граници су порасле.
Надам се да префектура може прилагодити плате нашим друговима.
Сваког месеца...
Још двадесет новчића." - Четрдесет новчића.
Протеклих неколико месеци, давао сам плате
својој повређеној браћи.
Знам. Веома добро се бринеш за своје људе.
Снаћи ћемо се.
Знам да ти се људи смеју зато што си се удала за Хуна. - Опет почињеш.
Свиђаш ми се зато што смо исти.
Верујемо у једнакост свих раса.
Залажеш се за мир међу различитим расама на Путу свиле,
а ја децу из различитих племена учим миру у школи.
Суђено нам је да успемо.
Капетане. - Јин По. - Наша заштитна јединица је у проблему.
Данас је армија гувернера префектуре
нашла четири сандука златних новчића ван границе.
Унутра је била дозвола царине за увоз и извоз робе.
Ко ју је потписао?
Заштитна јединица.
Капетане.
Поручниче, какав смо злочин починили? Зашто сте ухапсили моје људе?
Ко вам је дао право да ухапсите наше људе?
Заштитна јединица је под контролом гувернера префектуре.
Не мрдајте!
Ово нема никакве везе с њима. Ја ћу поћи с вама.
Наређење од гувернера префектуре.
Хуо Ан и његова заштитна јединица се хапсе због кријумчарења злата.
Пошаљите их у Капију дивље гуске сутра ујутру да раде на обнови града.
Каква превара. Све нас шаљу на границу
како би нам прикачили кривицу за златне новчиће.
Морамо да се међусобно проверимо. - Како? Погледај.
Сви смо отерани у егзил. У Капији дивље гуске
затвореници служе доживотну робију. Чим уђеш тамо, нема излаза.
Толико напорно смо радили, и ево шта смо добили.
Не питајте се шта можемо добити. Запитајте се шта још можемо учинити.
Али ово је непоштено. - Па шта ћеш урадити поводом тога?
Слушајте, браћо.
Знам да се сви осећате издано,
али ја верујем да на овом свету постоји правда.
Све нас је спасао генерал Хуо из Капије дивље гуске.
Треба да уграбимо ову прилику да се вратимо и одамо му поштовање.
Кријумчарење злата је компликован случај.
Чим добијем још доказа од Јин Поа, знаћу шта да радим.
Покрет!
Групо, настави. - Покрет, следећи.
Један, два.
Храм генерала Хуа Ћубинга из династије Хан
Убијте их! - Брате!
Брате!
Сестро!
Генерале! - Назад!
Имаш храброст да убијеш.
Али да ли имаш храброст
да помогнеш онима
којима стварно треба да се помогне?
Један, два! - Више!
Брже! Помозимо повређенима!
Какав идиот!
Капетане, да ли сте добро? - Добро сам.
Помозите им! - Они су криви, претуцимо их! - Станите!
Дођите овамо! Туку се!
Шта то радиш?
Престани!
Доста више с тучом!
Престаните! - Ко си ти? - Заштитна јединица Пута свиле.
Чувајте!
Доста више с тучом!
Престани!
Престаните!
Момци, доста више с тучом!
Вратите се на посао! Одмах престаните!
Нек заштитна јединица дође овамо!
Баш ме брига за вашу заштитну јединицу!
Ово је Капија дивље гуске! А ја сам овде командант!
Сви га зову Гушчији командант! - Ти си Хуо Ан?
Чуо сам да добро бараташ мачем.
Али сумњам да мене можеш да средиш.
Мислиш да си умешан у борилачким вештинама.
Али могу да те средим у десет потеза.
Мислим да је и пет довољно.
Смеш ли да пробаш? Смеш ли?
Хајде! - Хајде. Пробај.
Да ли си полудео? Знаш ли зашто их држимо овде?
Према наредби гувернера префектуре.
Морам да завршимо с обновом града.
Зато ви гомило губитника, пожурите.
Врати се овамо! Нисам завршио с тобом!
Легијо!
Стој!
Шта мислите, генерале?
Какво је наше тренутно стање? - Скоро да имамо 800 војника.
Укупно 3.000 лукова и самострела.
Коњи су жедни и скоро исцрпљени. - Да.
Како бисмо имали икакве шансе, морамо да их средимо што је брже могуће.
Луције?
Луције? Луције? - Овде сам.
Фалко каже да ћеш заузети град. - Да.
Али њихов капетан је веома слаб и не изгледа претерано паметно.
Тако да неће дуго трајати.
Попијте ово.
Чекаћу на добре вести кад се вратиш.
У новом смо граду, месту за одмор.
Нападачи!
Хуо Ан, да ли си већ виђао ове?
Не знам да ли су непријатељи, не нападајте.
Нападните пре него што се превише приближе.
Браћо! - Да?
Одапните! - Немојте!
Повлачење!
Гомила бескорисних кукавица. Браћо!
Побијмо их све! - Не смете то да урадите!
То је њихова тактика. Хоће да отворите капију.
Мислиш да боље од мене познајеш "Уметност ратовања"?
У напад!
Беже?
До ђавола!
Немојте да устајете! Доле!
Немамо довољно људи.
Ко сад командује? Ја? - Нико. Онда ја командујем.
Слушајте ме ако хоћете да преживите.
Овамо!
Заузмите га!
Огласите бубњеве!
Станите!
То их је уплашило. У против-напад!
Ја сам Луције, командујући генерал.
Снаге Црни орао. Римско царство. - Хуо Ан.
Генерале, да ли постоји неки начин да не дође до борбе?
Вратите ми моје људе. Ви идите.
Не. Идемо тамо.
Не.
Генерал Луције се бори као прави полу-Бог данас.
Не постоји човек који се може супротставити нашем моћном генералу.
Сјајно! - Хуо Ан, можеш ти то!
Погледајте! Пешчана олуја! - Пешчана олуја!
Пешчана олуја! - Капетане, шта ћемо да радимо?
Шта друго можемо?
Генерале!
Слушај ме!
Стани! - Шта је? - Слушај!
Наилази пешчана олуја!
Доста више с борбом! Баци оружје.
Пустићу вас унутра. Или...
Бићемо заједно покопани овде.
Као и дечак.
Мојим људима треба хране и воде. Лек за дете.
И треба ми место да размислим.
Луције? Луције? - Ево ме. Ту сам.
Да ли си победио у борби против кинеског ратника?
Победио је.
Да, знао сам да ћеш победити.
Јер си рекао да је кинески капетан ужасан,
и да чак изгледа глупо.
Хуо Ан, овог пута сам ти учинио услугу.
Сад им преведи ово. Сутра.
Сутра... - Губите се!
Јуче...
Јуче!
Иди!
Пијеш ли? - Наравно.
Да ли си икад срео војника који не пије?
Јако.
Да. Одлично је.
Куда ћете сутра?
О том питању стално размишљам.
У Риму, обучени смо да слушамо наређења,
да служимо од малих ногу.
Кад коначно добијеш прилику да изабереш сопствени пут,
схватиш да немаш куда да одеш.
Да ли се исто осећају кинески војници?
Не, ми смо другачији. - Зашто?
Ти се обучаваш да убијаш људе.
Ми се обучавамо да спасавамо људе.
Склапам мир на Путу свиле.
Мир је сан.
Живимо у свету који се боље опходи према мртвима него према живима.
Само хоћу да га погледам. Никад нисам видео кинески мач.
Тежак је. Која је кинеска реч за освету.
Шта? - Ако неко науди твојој породици,
убијеш их. Освета.
Освета је... - Освета. "Баочоу."
Баочоу. - Зашто хоћеш освету?
Не тиче те се. - Шта год да се деси на Путу свиле,
тиче ме се. Због освете је више мржње.
Данас смо се срели. Пријатељи смо.
Хоћу да ти помогнем.
Кад одемо сутра, можда те никад више не видим.
Данас стекнеш једног пријатеља, сутра губиш једног.
Да ли је то вредно тога?
Хуо Ан, сви смо надрљали овог пута.
Управо сам добио наређење од гувернера префектуре.
Морамо да завршимо обнову Капије дивље гуске за 15 дана.
У супротном, сви ћемо бити погубљени.
Чак и да сви раде пуном паром,
биће потребна пола година да се заврши.
Зар ниси близак с 36 нација?
Помози ми да унајмим још људи.
Овај је увек нервозан.
Можемо обновити град за 15 дана.
Они су рекли да га могу завршити за 15 дана.
Да се прикупи камење, требаће доста времена. А још више за транспорт.
Има много великих камења, које је тешко померати, и то нагоре.
Имате доста шљунка ван града. - Шта?
Мало камење. Шљунак.
Разумеш ли?
Рекао је да има доста малог камења ван града.
Како саградити град помоћу шљунка?
Хуо Ан, слушај ме. Погрешићемо ако их послушамо.
Верује ти. - Хвала.
Мораш ми обећати само једно заузврат.
Пронађи човека да одведе моје изасланике у Парћанско царство.
Гледајте, ми смо овде тренутно.
А Парћанско царство је овде.
Шта то покушавате? Не, полако!
Будите нежни, шта год да радите.
15 дана. Да ли је то могуће?
људи, станите!
Добро, крените. Гурајте!
Видите ли? Много је лакше.
Успорите, један по један. Склоните се након што узмете храну.
Све иде по плану.
Зар ниси већ јео? Дебељко, немој да ми стојиш на путу!
Вуците!
Ниже. Још мало, тако је.
Реци ми какав је ово град.
Одавде где смо сад, можеш да видиш цео чувени Пут свиле.
Велика артерија трговине и културе
која повезује Запад са великим краљевствима Истока.
Кад сунце зађе, цео Пут свиле,
чак и градске зидине, постану веома топле.
Хоћу да дотакнем градску зидину.
Могу да га видим.
Могу све да их видим.
Могу да видим капију нашег града.
И место на коме си ме учио како да витлам мачем.
Могу да чујем мајку како свира своју харфу,
онда кад смо вежбали.
Да ли ти недостаје?
Хеј!
Идемо. - Тренинг.
Шта се дешава? - Идем да гледам тренинг заштитне јединице.
Никад не гледаш мој тренинг!
Хајдемо тамо.
Заузмите положај!
Кладим се да ће Римљани победити. - А ја на заштитну јединицу.
Ако победиш, узми сав мој алкохол. - Кладим се на заштитну јединицу.
Хајде.
Буди пажљив, немој неког да си повредио. - Знам.
Свака част.
Узмимо наш алкохол.
Да ли си слеп?
Римски војник није лош.
Хеј.
Хвала на борби.
То је била сјајна борба.
Добро. Опет проверите.
Неко је колабрирао. Дођи овамо и помози!
Упомоћ!
Да ли си добро? - Добро сам.
Хајде да наставимо. Добро сам.
Кунем ти се Богом, генерале Хуо,
да ћу се постарати да се заставе свих 36 нација
високо вијоре заједно
на Капији дивље гуске.
Браћо моја с Пута свиле,
хајде да нацртамо сопствену заставу. - Добро.
Шта то црташ?
Одлично, млади господару.
Како се пише "школа"?
Морамо брзо припремити церемонију за заставу.
Хајде, дајте сав мој алкохол нашој браћи! Пијте!
Свиђа ли вам се музика?
Погледајте снежно бојно поље
Ко је спреман да се не помера са свог места у центру?
Пастуви и златне стреле хватају сунчеву славу
Али ко ми може рећи куда идем?
Још једну чашу за храброст
У свету хаоса и сукоба
Без обзира колико су тешке препреке
Кунем се да ћу претворити хаос у мир
Претворићу непријатеље у пријатеље
Нема потребе за оружјем
Кренућемо напред држећи се за руке
Нек ратовима заувек дође крај
Хоћу да певам! Хоћу да певам!
Чврсто обавезујем
Своју лојалност теби
Земљо мојих предака
Која је заувек пуна славе
Земљо лепоте
Доме храбрих
Наш вечни Риме
Моћ непријатељских бродова
Узалуд нам прети
То је безнадежна мисија
Одступите од обмана
И слатких делузија
Пошто ће ратне трубе
Ускоро дозвати наше легије
И домовином
Победничка песма ће одзвањати
И домовином
Наша песма ће одјекивати
Време радости и поноса
За вечни Рим
Служио сам под конзулом Марком Лицинијем Красом Дивесом.
Пребацио је своје трупе у Парћанско царство,
и формирао савез с краљицом,
која је сестра наше госпе Крас.
Најстарији син конзула Марка, Тиберије,
је покварен и опасан човек.
Конзул је планирао да свог најмлађег сина,
Публија, именује као свог наследника и сукцесора.
Поверио ми је да сачувам дететов живот.
Млади господар је почео да има проблеме с очима.
Парћанска краљица је љубазно послала лек да излечи његов вид.
Тиберије је додао отров у лек,
ослепевши свог брата тако да никад не може постати конзул.
И убио је свог оца.
Нисам имао избора,
осим да поведем своје војнике и дете, и постанем бегунац.
Док нисам дошао до Капије дивље гуске,
био сам човек без државе.
Осуђен на смрт.
Изасланик којег сам послао у Парћанско царство
има задатак да обнови мировни споразум,
и докаже Тиберијеве покварене намере.
Ја сам сироче. Хун.
Моје родитеље су убили непријатељи.
Ја и сестра смо побегли.
Она је плакала.
Руком сам јој покрио уста.
Умрла је.
Генерал Хуо ми је спасао живот.
Рекао је да рат уништава породице.
Само мир може спасити Пут свиле.
Исти смо.
Генерале!
Децимије се вратио.
Мислим да Тиберије зна за нас.
Луције.
Моја мама каже колико год да је леп залазак сунца,
увек падне мрак.
Знам да ће мој залазак сунца ускоро доћи.
Али не брини за мене.
Ионако не могу да видим.
А што се тиче мог брата,
пусти ме да сам то решим.
Веома сте храбри.
Суочићемо се с њим. - Да, генерале!
Луције, не! - Хуо Ан.
Ако останеш уз нас, бићеш мртав.
Град који смо саградили је сан.
Само ће трајати 15 дана.
Не могу више да ти будем дужник.
Размисли. Ако Тиберије хоће да те ухвати,
зашто му треба 100.000 људи?
Може да заузме читав Пут свиле, чак и Кину.
Мислим да Тиберије сарађује с гувернером.
Дужност нам је да заштитимо Пут свиле.
Могу да позајмим војнике од мог пријатеља Јин Поа.
Надам се да ћемо их зауставити.
Капетане Хуо.
Фалко. - Млади господару.
У име Римског царства,
дајем ти звање
првог центуриона легије.
Велика ми је част.
Агрипа.
Нешто хоћеш да кажеш?
Можда смо предалеко одмакли.
Од Рима?
Од свих ствари које сам одувек покушавао да те научим.
Научио си ме да је пут великог лидера унапред одређен.
Нисам те научио да убијеш свог оца.
То је била судбина.
Сањао сам о томе, кад сам био млад.
Делио сам тај сан са својим оцем,
пре него што сам му одузео живот.
Генерале!
Генерале Луције, наша појачања су стигла.
Генерале Луције.
Где је Хуо Ан? - Луције! - Генерале!
Живе их ухватите. - Да! - Луције!
Луције! Луције!
Луције, не брини за мене!
Иди! Молим те иди!
Луције!
Иди! Наређујем ти да идеш!
Иди! Молим те иди!
Какав сам злочин починила? - Хуо Ан је издајица
и његова породица биће погубљена. - Како можете ударати дечицу? - Ћути!
Пустите ме!
Одлазимо!
Не изазивајте ме!
Поведи децу! - Децо пожурите и идемо! - Идите!
Бату, пожури! Идемо!
Идемо.
Хвала што си нас спасила. Како се зовеш? - Месец.
Жена Хуо Ана.
То није тачно. - Залегните! - Залегните!
Лежите, не померајте се!
Брзо! Води децу на 2. спрат. - На бојте се, трчите на 2. спрат.
Пожурите и идите на други спрат!
Брзо!
Шаљи децу доле.
Брзо!
Не плаши се. - Књигу.
Моје књиге. - Дођи брзо. - Заједно помозите.
Пожурите! Идите! - Добро.
Децо, пожурите. Идемо.
Овамо, брзо!
За њима!
Идемо!
Пожурите! Брже!
Хајде!
Прво поведи децу. - Добро. - Слушајте учитељицу. - Знам!
Сунце! Хвала!- Дошао сам само због сестре! - Пожурите!
Моје књиге!
Пази!
Сјућинг!
Учитељице! - Не бој се, Алиђанг!
Учитељице! - Иди. - Иди!
Почивај у миру.
Сви дођите овамо! - Хајде!
Сунце!
Идемо! Хајде!
Обећај ми.
Пази на нашу децу.
Чувај се.
Није нам било лако да будемо заједно.
И неће нам бити лако да се растанемо.
Добро дошао кући.
Лепо је што се опет дружимо.
Сви у Риму,
укључујући мог оца,
мислили су да си најбољи ратник у царству.
Не.
Више ми личиш на шаховску фигуру.
Размисли о томе, Луције.
Да те нисам намерно пустио да побегнеш,
Намерно.
Да ли стварно мислиш да бисте ти и Публије оволико далеко стигли?
Ко би могао да ме криви што сам вас гонио?
Хоћу да кажем...
Хвала на савршеном изговору да доведем своје трупе овде.
Већ сам ово тајно испланирао са Хуовим подређеним, Јин Поом.
Јин По ми је дао дозволу царине за увоз и извоз робе
и командантов печат.
Чим се моја армија смести на граници,
цео регион Пута свиле припашће Римском царству.
А једино треба да му дам безначајну титулу,
гувернера префектуре.
Бациш коску и добијеш пса.
Какав фантастичан договор.
Поштеди дете.
Он више није претња твојим амбицијама.
Покажи милост.
Да ти кажем нешто.
Никог више није болело од мене,
кад сам морао да ослепим брата.
Преклињем те. Поштеди га.
Није починио никакав злочин. - Наравно да је починио злочин!
Његов злочин...
је тај што је заузео место у вашим срцима које је мени припадало.
Више никад нећеш наудити мом младом господару!
Фалко ће те одвести кући.
Не плаши се. Све је у реду.
Сад пошто је мој брат мртав,
више не постоји разлог сукоба између тебе и мене.
Открићу ти тајну.
У последње време,
кад погледам свој одраз,
видим тебе.
Добро.
Постаје досадно,
кад је све тако предвидљиво.
Капетане,
упали смо у Јин Поову замку.
Жао ми је.
Реци.
Капетане, нешто се десило,
пре него што сте се јутрос вратили.
Наш велики генерал Тиберије је донео план да уједини Пут свиле.
Већ сам га питао да да сагласност.
Одбио је.
Свих 36 нација је дало сагласност.
А ви сте последњи.
Треба да урадите једну ствар.
Шта желе да урадите?
Желе да
им предамо капетана Хуа.
Шта си рекао?
Хуо Ан, ово нас се није тицало од почетка.
Зашто да се уплићемо?
Капетане Хуо, ми нисмо такви јунаци као што сте ви.
Како очекујете да заштитимо ово место,
кад не можемо заштитити ни сами себе? - Римљани су у праву.
Сви имамо породице. Само узмимо злато и отидимо кући.
Хуо Ан, ако не одеш с њима,
онда ћемо сви изгинути због тебе. - Били смо робови читавог живота.
Овог пута треба да имамо право да сами донесемо одлуку.
Иди с њима!
Хуо Ан, да ли је то вредно тога због ових људи?
Треба да одемо. - Потребан сам им овде више него икад.
Нећу да идем.
Нећеш?
Хвала што си била тако добра према мени.
Ако ти се свиђам, треба да ме упознаш.
Кад смо били мали, моја сестра и ја смо бежали од ратова на Путу свиле.
Хтео сам да је спасем,
али уместо тога сам је убио.
Стално сам питао самог себе,
зашто она? Зашто ја?
Генерал Хуо је рекао: "Не можемо променити прошлост
али будућност је чврсто у нашим рукама."
Рекао је да свако има несрећу,
али морамо да обуздамо бол и претворимо га у мотивацију.
Особа која само кука због прошлости је кукавица,
док особа која може променити будућност је прави херој.
Рекао је да се хероји не боје да умру.
Међутим, морам признати да се судбина Пута свиле
не може променити само помоћу заштитне јединице.
Ипак, искрено сам захвалан.
Свима се захваљујем зато што сте ми се придружили у обнови овог града.
Заједно смо доказали да хармонија може бити постигнута међу расама.
Током тог драгоценог времена било је као
да смо давали живот новорођеном детету наде.
Али његов живот
је превише скраћен
тако да нећу имати прилике да га гледам како одраста.
Моја браћо с Пута свиле,
већ сам дао све од себе.
људи су ретко задовољни истином.
Ако вас могу задовољити својим животом
онда ћу умрети без жаљења.
Али имам последњи захтев.
Молим вас да подигнете меморијалну заставу коју смо заједно направили.
Подигните је за мене
тако да могу по последњи пут погледати наше дете.
Заувек ћу вам бити дужник.
Обећавам да ћу вам се одужити у следећем животу.
Ја сам моћни Пацов, херој.
Шта ћу да радим с овим новчићима, да купим сандук?
Ко год да се усуди да освоји Капију дивље гуске, убићу га!
Борићу се с њим! - До последњег даха!
Тиберије и његових стотину хиљаду људи су се улогорили у Крорану.
Мој пријатељ их снабдева храном. Каже да постоји један затвор
који је одлично обезбеђен. Нико му се не може приближити.
Луције.
Хуо Ан.
Не знам зашто, али одувек су ми се свидели они што ме мрзе,
јер кроз нашу мржњу открива се наше право ја.
Видиш, људи постају практичнији
кад им дође крај.
Хуо Ан, заветуј се мени на верност
и пустићу те да живиш. - Како можеш бити толико слеп?
Имам смелости да причам о истини.
Ја сам Хуо Ан, и напорно сам радио на Путу свиле.
Ја треба да будем гувернер! - Шта то радиш? Долази овамо!
Како можеш дати Јин Поу позицију гувернера?
Мислиш да ће ти предати границу,
само како би био гувернер?
Кажеш да постоји проблем с Јин Поом?
Генерале, Јин По ће ускоро доћи.
Колико људи доводи са собом?
Најмање 10.000 људи. - А оружје? - Сви су до зуба наоружани.
Капетане, печат команданта.
Ма Чуанг.
Нешто није у реду?
Спреми се.
На његовој десној страни, видиш ли кључеве? - Да, узећу их!
Улази тамо унутра! Улази!
Обавестићу те кад буде откључано. Не брини, помоћи ћу им!
Злато. Дајте нам. Да идемо кући.
Како то да не држите реч? - Мрдајте!
Имам кључ. - И вас су ухватили, како ћете осталима помоћи?
Шта сад? - Прво мене откључај.
Генерале Тиберије.
Јин По. - Све ваше инструкције сам одрадио.
Под условом да ми дате печат гувернера
заузврат ја ћу вам предати печат команданта.
Колико добро познајеш Хуо Ана?
Јасно? Свима је јасно?
Сад.
Хеј! - Станите! - Померите!
Хеј, Хуо Ан, дај нам кључ!
Ево!
Стижу! Брже!
Чувајте се! - Назад!
Сад! Све их побијте!
Одапните.
Ко је одапео ту стрелу? - К оружју!
Да, генерале! Огласите напад!
Убијте их!
Немамо разлога да започињемо ову битку.
Убиј га и титула гувернера префектуре припашће теби.
Ма Чуанг.
Добро бацање.
Генерале, изашли су из затвора. - Хуо Ан.
Пошаљите још људи тамо.
Отворите капију!
Хуо Ан, да ли си то ти? - Јесам.
Хуо Ан.
То си ти.
Није ти место у римским породичним свађама.
Ово се тебе не тиче.
То је моја дужност!
Слушај ме. Хуо Ан!
Слушај ме, слушај.
Град који смо саградили.
Град без страха...
Терора, понижења...
Кад сруше тај град,
обнови га.
Ко год да дели тај град са мном,
заувек је мој пријатељ.
Хуо Ан! Хуо Ан!
Први центуриону,
предајем ти своје трупе.
Иди! Или ће умрети овде с тобом!
Иди! Сместа!
Хуо Ан.
Одведи ме кући.
Опет ћемо се срести.
Ево их, долазе! - Спремите се!
Стрелци!
Назад! Повлачење!
Назад! Хајде!
Камен! - Камен!
Зграбите камење!
Пожурите! - Напред!
Идемо!
Одлази!
Иди! Губи се одавде!
Војници, идемо! Пожурите, покрет!
Стижу, на позиције! - На позиције!
Надесно! Држите линију!
Држите линију!
Чето, држите се!
Статије! Сви смо Римљани! Предајте се!
Прави Римљанин никад се не предаје!
К оружју!
Формирајте редове!
Искористите штит! Клизајте камен! - Да, господине!
Клизајте камен!
Гурајте!
За мном! - Хајде, идемо!
Идите на брдо! - На брдо!
Генерале, Хуо Ан!
Боже, врви од њих!
У замци смо!
Браћо, умрећемо заједно. - Умрећемо заједно!
Заједно!
У напад!
Браћо, јуриш!
У напад!
Месече, спаси Хуо Ана.
У напад!
Идемо!
Затворите очи!
Побијте их!
Борите се с њима!
Окрените се!
Идемо доле! Доле! - Идемо доле!
Мрдајте! Шта радиш овде? Иди!
Пожури! - Хоћу да умрем с тобом.
У напад!
Капетане!
Сунце.
Парћани.
Нек армија престане с борбом!
Тиберије, криминалац који је убио Краса и ослепео Публија,
стоји пред вама!
Ово је злочин!
Завера!
Конзул Крас и ја смо потписали овај мировни споразум,
како би се гарантовала безбедност твог брата,
јер је твој отац знао за твој рђав план.
Зато те питам у име твог оца и брата.
Шта ти је било на уму,
кад си им окончао животе?
Никад није касно да се одступи.
Дај ми свој мач.
Прави херој остаје одговоран
до краја.
Добро.
Урадио сам то.
Решимо ово.
Ако сам направио грешку у овој шаховској партији,
то ће бити зато што сам гледао на тебе с висине.
Не.
Гледаш с висине на људе.
Зашто си толико нестрпљив да ставиш тачку на своју причу?
Не због себе, већ због свог пријатеља...
Луција.
Како си ти добар пријатељ.
Али ово се тиче нас Римљана!
Немаш права да ме изазовеш на двобој.
Господар Публије је Хуа Ана начинио римским војником!
Генерал Луције нас је ставио под његову команду!
Он је један од нас сад!
Решимо ово.
Ти и ја. - Добро онда.
Треба да те сахранимо како доликује.
Хуо Ан!
Хајде!
Носиш траку за главу мртвог човека.
Рекао бих да је то лош знак.
Бог ће све нас благословити.
Хуо Ан! - Хуо Ан!
Представа је завршена.
Не брини.
Ускоро ћеш бити с њим.
Хуо Ан!
Моћ је таштина
која открива наша ограничења.
Прави херој
остаје одговоран
до краја.
Земљо мојих предака
Која је заувек пуна славе
Земљо лепоте
Доме храбрих
Наш вечни Риме
Моћ непријатељских бродова
Узалуд нам прети
То је безнадежна мисија
Цар Хањуан објављује из захвалности због храбрости римских војника
да им је дато право да саграде град на Путу свиле.
Пошто је господар Публије био аристократа,
град је назван Регум, симбол за краљевску лозу,
на кинеском "Ли Ган".
Капији дивље гуске је испуњена жеља.
Преживелима је дозвољено да се придруже Хуо Ану
како би оформили нове трупе да штите западни регион.
Војници, салутирајте!
Претворите непријатеље у пријатеље
Пошто ће ратне трубе
Ускоро дозвати наше легије
И домовином
Победничка песма ће одзвањати
И домовином
Наша песма ће одјекивати
Време радости и поноса
За вечни Рим
Први центурионе.
Данас стекнеш једног пријатеља, сутра губиш једног.
Да ли је то вредно тога?
Хвала.
Стварно сам срећна што можемо ово заједно да радимо.
Па, барем смо ово окончали са срећним крајем.
Кристијане, овамо нема древног града.
Да ли сте ви нешто нашли?
Не, ни ми ништа нисмо нашли.
Рекао сам вам да је та књига била неистинита.
Не.
То је била очаравајућа бајка.
Мир и хармонија, један. Похлепа и амбиција, нула.
Ова земља остаје само наша.
Шта кажеш
да га оставимо да сија још 2.000 година?
Ћирилица: Срба
Преузето са www.титлови.цом