Няма страшно, сине...
Знам, че искаш това да свърши.
Тук съм.
Ще бъда тук...
Но ти не се предавай.
Чуваш ли ме?
Докато дишаш, ще се бориш.
Дишай... продължавай.
З А В Р Ъ Щ А Н Е Т О
Хоук.
По дяволите!
Проклети кучи синове.
Нямат акъл.
Да си виждал Коултър? - Не.
Слушайте! Когато почистите кожите, ги вържете здраво.
Запомнете, трябват ни вързопи от 30 кожи, не от 15.
Фицджералд. - Капитане.
Докъде сме? Как мислиш?
Надявам се, който е на лов за елени, да не стреля отново.
До зори трябва да сме на път.
Искаше ми се да сме готови още сутринта, но мъжете са уморени.
На няколко дена от форта сме. Трябва ни прясно месо за момчетата.
Да. Виждали ли сте Коултър?
Убихме лос. Голям. Ще ни трябва помощ, за да пренесем месото.
Кажи ми, когато е на шиша и ще ти помогна.
Стига момчета, трябва ми помощта ви. - Скъсахме си задниците за тези кожи.
Тук сме толкова дълго, че ми домиля за готвенето на жена ми.
На мен ми домиля за жена ти. - Затваряй си устата.
Помощ!
Джим, повикай капитана.
Боже Господи!
Някой видя ли ги? - Тихо.
Проклятие!
Какво беше това?
Татко? - Да вървим.
Убиха Томас.
Не ги виждам.
Мамка му! - Залегнете!
Обкръжени сме. - Спри!
Стой тук!
Не, недей...
Залегнете!
Искат да ни изкарат на открито.
Не мърдайте! Стойте на място!
Искат кожите. Ако не ги качим на лодката, ще изгубим всичко.
Към лодката! Към лодката, сине! Бързо!
Оставете кожите! Всички към лодката!
Хоук!
Вземете кожите! Хайде!
Идваш с нас, ще повикам помощ.
Оставете кожите!
Облегни се на мен. Не спирай!
Към лодката!
Качвай се в лодката! - Чакайте!
Помощ!
Чакайте!
Хайде! Тръгвай!
Срежете въжетата!
Стреляй с оръдието!
Почакайте!
Дъщеря ми не е тук.
Съберете толкова кожи колкото можем да носим.
Ще ги заменим за коне и ще продължим да я търсим.
Прах при прахта... - Амин.
Амин. - Амин.
Готов ли си?
Не мърдай.
Къде се научихте на това? - Баща ми беше лекар.
Бриджър. - Капитане, чакат ни още червенокожи.
Дръж това.
Кажете ми, че имате някакъв план.
Глас?
По реката не става. Арикара я познават.
Трябва да слезем от лодката. - Какво?
И какво да правим след това? Да стоим с кожите като мишени?
По суша ще е най-безопасно.
Това ще отнеме седмици. - По-добре отколкото да ни видят.
Те и в момента ни виждат, синко.
Предлагам да останем на лодката, да плаваме от залив до залив.
Да рискуваме по водата. - Глас познава най-добре територията.
Той трябва да ни преведе безопасно. - Безопасно?
Да ви напомня ли, че изгубихме 32-ма. - 33-ма.
Те бяха мои хора, знам колко съм изгубил.
Ще послушаме Глас. Точка по въпроса.
Трябва да пуснем лодката по водата. Арикара ще я открият надолу по реката.
Най-добрият маршрут е нагоре по планината, чак до форта.
Пеша? Ще стане зима, преди да стигнем.
Може да има укрепление. - Няма толкова отдалечено.
Правим голяма грешка, като оставяме лодката. Арикара не са толкова глупави.
Можем да я оставим при Ауълс Пийк. - Не знаеш какви ги говориш.
Никой не говори с теб. И без това никой не те слуша.
Казвам само, че е по пътя ни. Можем да се барикадираме там.
Ще ходим пеша. - Да, сигурно.
Ще ми се и моят баща да ми беше купил капитанска работа.
Какво да правим сега? Заравяме кожите под камъните?
Маркирайте мястото. Оставяме цяло състояние под тези камъни.
Глас, изготви най-бърз обходен маршрут.
Грешка е.
Кожите няма да ги има, когато се върнем за тях.
Няма как да ги пренесем до форта. Не и по този маршрут.
Ръцете ще ни трябват срещу арикара. - Ще загубим кожите.
Кожите ли са ти по-важни или живота? - Живот ли?
Какъв живот? Аз нямам живот.
Мога да живея само, ако доставя кожите.
Мамка му!
Вие чакайте, аз се прибирам у дома. Шест месеца работя като вол.
Рискувам живота си. За какво умряха хората?
Изгубихме почти всичко. От самото начало сме прецакани.
Някой зададе ли си въпроса как така арикара ни изненадаха,
докато г-н Глас трябваше да следи за тях с приятелите си поуни.
Поуни мразят арикара не по-малко от нас.
Така ли? А синът му, мелезът?
Що за дивак е била майка му? - Остави момчето на мира.
Казвам само, че дивакът си остава дивак.
Глас...
Вярно ли е, че си застрелял лейтенант, докато си живял при диваците?
Фицджералд!
От 21 войници и над 40 червенокожи сте оцелели само ти и синът ти.
Не е ли цяло чудо? - Млъкни, Фицджералд.
Така ли направи? Застреля свой, за да спасиш този малък пес?
Млъкни! - Защото си се забавлявал с майка му?
Фицджералд! - И са я убили?
Спри да полираш пушката, говоря с теб.
Почиствам я. - Ще я чистиш, когато свърша да говоря.
Погледни ме, скалп. - Стига толкова!
Забравяш къде ти е мястото, момче.
Мястото ми е от правилната страна на тази пушка.
Разкарай се, Фицджералд!
Това е заповед! Слушайте!
Имаме само два часа да скрием кожите и да се отървем от лодката.
Захващайте се!
Казах ти да бъдеш невидим, сине. - Той поне...
Ако искаш да оцелееш, ще мълчиш.
Той поне ме чу... - Те не чуват гласа ти!
Те виждат само цвета на кожата ти.
Разбираш ли? - Да.
Слушай ме, сине. Трябва да ме слушаш.
Ранкин! Уестън!
Защо не скачат? - Явно са размислили.
Хитри кучи синове.
Умни.
Аз трябваше да съм на тази лодка.
Те постъпиха правилно.
Трябва да тръгваме. Ставай.
Потегляме.
Идвам.
Полегни по-добре.
Прати останалите след мен, когато се приготвят. Аз тръгвам на запад.
Ти си мой син.
Тук има само двама. Дъщеря ми не е тук.
Другите сигурно са я отвели. Тръгнали са на север.
Ще следваме дирите им в планината.
Правилно ли постъпихме, като оставихме лодката?
Арикара познават реката. Щяха да ни пресрещнат.
Ще вървим на изток от планината. Така ще спестим седмица.
Земята там е пуста. Арикара няма да имат какво да ловуват.
Освен нас. - Освен нас.
Истина ли е това, което каза Фицджералд?
Затова ли си дошъл тук, на края на света?
Глас? - Харесвам тишината.
А момчето? Преживяло е много.
Има ли си майка, на която трябва да го върнеш?
Глас! - Тук има малки.
Тук има малки.
Боже Господи!
Тук долу! - Оглеждайте се за мечки.
Хайде, помогнете!
Господи.
Хайде! Бързо!
Пригответе превръзка. Бриджър, дръж тук.
Господи. - Все пак е убил гризлито.
Не трябваше да стреля. Гората гъмжи от червенокожи.
Стига толкова!
Престанете! Той е един от нас, по дяволите!
Огледай наоколо. На север и запад. Вземи двама с теб.
Бил, вие огледайте на юг и изток за някой, който може да е чул изстрела.
Да, сър. - Трябва да го закърпим.
А аз, капитане?
Стой тук, натисни го.
Съжалявам, г-н Глас. - Бриджър, дръж го. Натисни тук.
Той кърви и тук долу.
Само го измъчват.
Редно е да го довършат бързо.
Освен ако има шанс да оцелее.
Да оцелее? Видя какво му е причинило гризлито. До час ще е мъртъв.
Всички ще сме мъртви, ако не спре да мучи така.
Намести го. Аз ще го държа. Хайде.
Дръж го. Давай.
Хайде! Сега!
Припадна.
Ще използвам да го зашия. Дай да видя.
Вода.
Кажи на другите, че ще лагеруваме тук.
Тук съм.
Ще бъда тук...
Тюсант, той е тук. - Мислех, че няма да успее.
Радвам се, че успя.
Трябват ни коне и пушки. Носим много кожи.
Без коне. Както се договорихме.
Вземете колкото искате кожи. Трябват ни коне и пушки.
Трябва ми жена с големи гърди, която да може да готви.
Не можем да ви дадем коне.
Какво казва той? - Не знам, нещо за коне.
Дай ни нещо за пиене, уиски.
Кажи му да спре да пита за конете.
Хубаво е да се търгува с теб. - Коне.
Без коне.
Търгуваме само с оръжие и муниции. Ако попита пак за коне, няма сделка.
Откъде ги взехте? От американците?
Те са жигосани. Мога да ги продам само на половин цена.
Разкарайте го оттам. Казах, без коне.
Ще вземем тези три коня. - Няма да повтарям.
Те не са част от сделката. Кажи на човека си да се отдръпне.
Имаме споразумение и трябва да го почетеш.
Имаш смелостта да говориш за чест?
Казах ли ти, че говори френски?
Тези кожи са крадени.
Вие откраднахте всичко от нас.
Всичко! Земята. Животните.
Двама белокожи се промъкнаха в селото ни и отвлякоха дъщеря ми.
Оставяме ви кожите, защото честта го повелява.
Ще взема конете ви, за да открия дъщеря си.
Опитайте се да ме спрете.
Сделката си е сделка.
Пригответе им пет коня.
Искам всички да са станали при изгрев-слънце.
Трябва да стигнем възможно най-далеч.
Ще се разделим на две групи.
Фицджералд ще води едната по източната страна на реката.
Андерсън ще предвожда.
Ноктите не ти принадлежат.
Те не са за мен.
По дяволите! Не го изпускайте!
Внимавайте! - Как ще го изкачим?
Забавете крачка. - Проклятие!
Повдигни тук.
Не го накланяйте.
Всички едновременно. Повдигайте!
Ще го издърпам от горе. - Добре.
Повдигайте!
Кракът ми!
Няма да успеем да изкачим върха.
Той гори.
Капитане, така не ни правите услуга.
Капитане, нагоре е все същото.
Трябва да се върнем, да намерим друг път.
Глас...
Съжалявам.
Сложете кърпа на лицето му, г-н Бриджър.
Какво? - Сложете кърпа на лицето му.
Съжалявам. - Почакайте.
Как ще се върнем без него? Само той знае пътя.
Сложете кърпа на лицето му. - Чакайте.
Сложете я на лицето му.
Отдръпнете се.
Капитане, моля ви...
Компанията дава 70$ награда за двама души, които да го пренесат.
Аз ще остана. - Аз също. Двамата ще останем с него.
Ще ни трябва трети. - Съжалявам, имам семейство.
Не съм луд.
Трима души не могат да спрат арикара, камо ли момчета.
70$ не стигат за нови уши. - Тогава сто.
Благодарение на него сме още живи.
Бяхме 45 души, сега сме десет. Девет почти.
Той ми е баща, ще ти дам моя дял. - Аз също. Вземи и моя дял.
Добре, щом и г-н Бриджър мисли така, ще остана с тях.
Ти? - Да, изгубихте ми дяла от кожите.
Нямам избор, освен да компенсирам по друг начин.
Един два дена не са от значение. Поне ще се прибера с 200$.
До последно трябва да се грижите за Глас. Разбрано?
Да, имате думата ми.
Момчета, свалете го, преди да се е стъмнило.
Фицджералд! - Капитане?
Ще се грижите за Глас, докато е необходимо.
И ще го погребете подобаващо. Заслужил го е.
Разбрано.
Да ти помогна ли? - Ще се оправя.
Чуваш ли вятъра, татко?
Спомняш ли си какво казваше майка за вятъра?
Вятърът не може да сломи дърво със здрави корени.
Ти дишаш още...
Тя много ми липсва.
Ще бъда тук...
Тук съм.
Докато дишаш, ще се бориш.
Дишай. Продължавай.
Когато има буря...
И стоиш пред дърво...
Ако погледнеш клоните му, ще се кълнеш, че ще падне.
Но, ако погледнеш стъблото му, ще видиш устойчивостта му.
200$ помагат, но не стигат за дълго.
Стигат за парче земя в Тексас и нищо повече.
Но ще ме измъкнат от това проклето място.
Индианци ли ти причиниха това? Питам просто.
Да, без да бързат.
В началото не усетих нищо, чух само как нож стърже по черепа ми.
Те се смееха, викаха и ме налагаха.
Студена кръв потече по цялото ми лице и очи,
започнах да я гълтам, да се давя с нея.
Тогава го почувствах, усетих всичко.
Главата ми се обърна от вътре на вън. - Господи.
В Тексас няма да те оберат и да ти вземат скалпа.
Къде се случи?
Ще спреш ли да вдигаш този шум?
Все повече изоставам от останалите, защото трябва да се грижа за теб.
Трябва да изкачим планината, преди да ни застигне зимата.
Ако си готов за Светото Причастие, мога да ти го дам.
В какво си се вкопчил, Глас?
За всички ще е по-добре
сега да издъхнеш за последно.
Но ти се държиш.
Умолявам те, Глас. Арикара са толкова наблизо, че ги надушвам.
Помисли за момчето си, защото ще го погубиш.
Ще погубиш всички ни.
Мога да те задуша, да отнема болката ти.
Никой няма да разбере, че си се предал. Мога да го направя.
Трябва само да мигнеш, ако искаш да го направя.
Спаси момчето си и премигни.
Трябва само да мигнеш.
Да.
Надявай се Господ да дойде бързо.
Може да ти опрости греховете или пък не.
В името на Исус Христос и Бог, Създателя...
Махни се!
Добре ли си? Джим! Помощ!
Помощ! - Успокой се. Не разбираш.
Не викай. - Махай се.
Когато разберат, ще те обесят. - Разбери, че...
Помощ! Джим, ела тук!
По дяволите.
Спипах един бобър, Хоук.
Има ли промяна в дишането?
Не съм забелязал.
Той е леденостуден.
Това ще помогне, г-н Глас.
Ще ви топли. Всичко е наред.
Къде е Хоук?
Не е ли с теб?
Не. - Не?
Разбирам, г-н Глас.
Мисля да запаля огън. - Да, звучи добре.
Хоук!
Има около двайсет арикара при реката.
Тръгнали са насам. Грабвай си парцалите и да тръгваме.
Почакай. Какво да правим? - Ще бягаме. Незабавно.
А Хоук? - Той вече не е наш проблем.
Не можем просто да го изоставим. - Сигурно вече е скалпиран.
Не е. - Тогава ще ни открие.
Почакай, а Глас? - Вече ще разчита на себе си.
Разбрахме се да го погребем подобаващо. Пушката му трябва.
Няма да му послужи дори да я завържеш за ръката му. Да тръгваме.
Не можем. - Нямаме избор, синко.
Не можем. Погледни го.
Добре, щом така искаш. - Не, почакай.
Леко. Той се съпротивлява. По-леко. Не мога да...
Млъквай!
Фиц, какво правиш? - На какво ти прилича?
Подобаващо погребение, както искаше.
Не и такова. - Защо?
Той е жив, Фиц. Жив е.
Застреляй го тогава.
Съжалявам. Много съжалявам...
Капитане, насам! Можем да минем оттук.
Глас да върви по дяволите!
Какво показва картата? - Продължаваме нагоре.
Докато стигнем върха.
Ще се катерим.
Трябва да изчакаме Мърфи. - Ти го чакай.
Капитане...
Сър... Мърфи казва, че има път надолу.
Кого да следваме? - Когото искаш. Аз тръгвам нагоре.
Няма да те оставя, сине.
Тук съм.
Огънят угасна.
Не мога да си стоя на краката.
Не се ли отдалечихме достатъчно? - Дузина арикара са двойно по-бързи.
Двайсет. - Какво?
Каза, че си видял двайсет. - За какво говориш?
Ти ме събуди. Каза, че си видял двайсет арикара при реката.
Двайсет или дузина, няма значение. Не съм им броил перата.
Разбирам. Какво правеше сам при реката?
Бях донесъл достатъчно вода.
Отговори ми. Зададох ти въпрос.
Не се съмнявай в мен... - Отговори ми.
Или ще ти пръсна мозъка. - Имаш къса памет, момче.
Ако не бях аз, задникът ти сега щеше да плува в реката.
Не задавай въпроси, от които няма смисъл.
Искаш да знаеш защо оставихме г-н Глас?
Може би, защото оставихме и момчето, без да знаем дали е живо.
Ще ти кажа защо. Защото още не си мъж.
Ясно ли е? Защото си напълнил гащите. Свали пушката.
Арикара. - Какво за тях?
Кажи ми честно дали си ги видял. Видя ли ги?!
Не. Нито един.
Излъгал си ме? Излъгал си!
Трябваше да те уплаша, за да те вразумя, момче.
Глас е мъртъв, за Хоук не знаем. Няма смисъл да ги мислиш. Разбираш ли?
Спасих два живота, така виждам нещата. За теб трябва да съм Господ.
Господ дава и Господ отнема.
Следващия път, когато искаш да застреляш някого, използвай барут.
Хайде. Да тръгваме. Взимай нещата.
Прясна кръв. Може да е на дъщеря ми.
Мъртво момче.
Поуни. - Да тръгваме.
Капитане...
Трябва да спрем.
Продължавайте.
ФИЦДЖЕРАЛД
Кой е сторил това? - Не знам.
Може да са били момчетата на капитан Левънуърт.
Да. Оглеждай се.
Индианците не са толкова мъртви колкото си мислиш, че са.
Погледни ги. Винаги ни крадат нещата.
Тук има коне.
Бриджър!
Имаме коне.
Какво да правим със свинете?
Господ е на наша страна, хлапе.
Щом си жив, си на правилното място си.
Предполагам, че е така.
Не мога да не мисля за... - Недей.
Господ ни посочи пътя, но не и на тях.
Баща ми не беше набожен човек.
Не вярваше в неща, които не можеше да засади, убие или изяде.
Веднъж беше отишъл да ловува в планината.
Срещнал двама негови приятели, тексаски рейнджъри.
Нищо необичайно, беше го правил стотици пъти.
Трябвало да трае два дни, но на втория ден нещата се объркали.
През нощта изгубил някак приятелите си, а отгоре на това
команчите откраднали конете му, така че гладувал и халюцинирал.
Изпълзял до една група дървета насред нищото,
стърчащи над океан от храсталаци и открил религията.
Той ми каза, че в този момент, е срещнал Господ.
Оказва се, че Господ...
...е катерица.
Да, от големите, едрите.
Той казваше, че открил Господ,
и, любувайки се на Неговото славно милосърдие,
застрелял и изял кучия му син.
Опитай да поспиш, хлапе.
Ранен съм.
Какво ти се е случило?
Една мечка.
Гризли.
Хората ми ме изоставиха да умра.
Убиха сина ми.
И аз изгубих своето семейство.
Сиуксите убиха моите хора.
Отивам на юг да открия още поуни.
Сърцето ми кърви...
Но отмъщението е в ръцете на Създателя.
Ще яздиш с мен...
Тялото ти е гнило.
Трябва да оздравее.
Можеш да умреш.
Ето го.
Успяхме.
Гордей се със себе си, момче.
Следвахме заповедите до частта с погребението.
Не развивай чувство за вина, че ще обесят и двама ни.
Сторихме необходимото.
Издълбахме по-дълбок гроб, сложихме камъни отгоре,
за да не го изровят животни. Добре го направихме.
Погребахме го правилно. - Сър...
Истината е, че, когато изчезна Хоук, се опасявах от диваците.
Бях готов да си тръгна,
но Бриджър ме убеди да остана.
Убеди ме да го изчакам да направи поне кръст за гроба
и точно това направихме.
Проявил сте характер, г-н Бриджър, както и предполагах.
Освен, че прояви характер, той е и мой партньор.
Да разбирам ли, че споразумението ни остава?
Да, за мое щастие.
Благодаря ви за смелостта, честта и службата ви.
Вие заслужавате нещо за постъпката си, г-н Бриджър.
Благодаря ви.
Момчето се вини за случилото се по време на пътуването.
Всички видяхме състоянието на Глас. Не можехме да направим нищо повече.
Да, всички го видяхме.
Когато има буря...
И стоиш пред дърво...
Ако погледнеш клоните му, ще се кълнеш, че ще падне.
Но, ако погледнеш стъблото му, ще видиш устойчивостта му.
Има следи от лагер...
Къде? - На входа на лунната гора.
Отпреди два дни. Движат се на изток.
Кажете на останалите.
Да побързаме. Дъщеря ми може да е с тях.
Доведете момичето...
Петте коня не бяха безплатни.
Да не си издал звук.
Ще взема един кон.
Ще ти отрежа топките.
Къде е Тюсант?
Насам...
Може ли да се присъединя? - Да.
Капитане, чудя се, кога ли ще ни платят?
Защото кожите, които събрахме, са още там покрити с кал и сняг.
Те са там, не по моя вина. - Чакаме армията на Левънуърт.
Ще отидем с достатъчно хора, за да им покажем какво значи цивилизация.
Ще си върнем кожите. - Добре.
Добре, но кога ще се случи това?
Не знам, но дотогава никой няма да си получи парите.
Наехте ме като трапер, а не за друго.
Така виждам аз нещата, а вие имате сейф.
Пълен с пари вероятно. - Подписал си договор
да охраняваш шефа си и неговата собственост.
Сейфът вече не е пълен. Не достигат около 300$.
Не достигат? Какво значи това? - Закупил си повече стока
за експедицията от това, което ти дължи компанията.
Честита нова година, Фицджералд!
ФИЦДЖЕРАЛД УБИ МОМЧЕТО МИ
Белокож пред портата!
Какво има?
Кой си ти?
Нямам оръжие. - Отворете я.
Джон, извикай капитана!
Къде са хората ви? - Всичките са мъртви.
Кой беше той? - Не знам.
Нещо за ядене, моля. - Храната си има цена.
Нямам пари. - Значи няма да ядеш.
Ако върнеш част от крадените кожи... - Не сега, Джоунс.
Сребро.
Само толкова ли имаш?
Бяхме девет, но приятелят ми умря в снега.
Другият го нападна вълк. Мъртви са...
Откъде взе това? Манерката.
Той я изпусна в снега. - Кой?
Не знам, не видях.
Може да е Хоук.
Да, възможно е. - Мелезът не би откраднал кон.
Може да е Уестън. - Колко далече оттук?
13 мили, на северозапад, близо до жълтия камък.
Конете са оседлани. - Факли и провизии, по 10$ на човек.
Андерсън, ти оставаш тук. - Да, сър.
Ще ти донеса нещо за пиене.
Потегляме. - Отворете портата.
Хоук!
Чу се оттам!
Не сваляйте гарда.
Погледи напред.
Бавно.
Кой си ти? - Уестън, ти ли си?
Това е Глас.
Това е Глас! - Глас!
Боже Господи! Какво е станало?
Къде е той?
Джоунс, вземи го. Тръгвайте!
Аз щя яздя напред. Бил, вземи Бриджър.
Държим те, Глас.
Отворете портата!
Виждал ли си Фицджералд? - Не, сър.
Ставай! Виждал ли си Фицджералд?
Не, сър. - Фицджералд!
Къде е той?
Кой? - Фицджералд, къде е?
Не знам. - Кажи ми, или ще ти пръсна главата.
Капитане, заклевам се...
Кажи ми! - Тексас. Каза, че отива в Тексас.
Щял отново да се запише в армията, да започне начисто, да си купи земя.
Тръгнал е за Тексас, заклевам се. - Стой тук.
Фицджералд!
По дяволите!
Отворете портата!
Повикайте капитана.
Закарайте го при лекаря. Веднага!
Ти каза, че е мъртъв. Каза, че е мъртъв!
Той ме излъга. - Лъжец! Оставили сте го.
Оставили сте го там! Кажи господнята молитва.
Какво? - Кажи господнята молитва!
"Отче наш, Който си на небесата!" Не мога...
Млъкни! Оттук нататък си затворник, обвинен в измяна. В килията.
Хвърлете го в килията! - Мислех, че ще умре.
Мога да му помогна. Моля ви!
Моля ви, капитане. Глас...
Как е той? - Ще се оправи. Има подувания.
Трябва да почива. Ще дойда пак да го прегледам.
Избягал е, нали?
Бриджър казва истината.
Как така? - Фицджералд го излъга.
Той изпълняваше заповеди.
Нямаше го, когато Фицджералд уби с нож момчето ми.
Това ли се случи?
Убил е Хоук?
Трябва ми кон и оръжие. - Не, трябва ти почивка и храна.
Аз тръгвам след него. - Не.
Няма да го откриете без мен. - Ако изчакаме, ще се измъкне.
Няма.
Той се страхува.
Знае колко път съм изминал за него.
Също като лосовете, които се крият дълбоко в гората, когато са изплашени.
В капана ми е, без да знае.
Как можеш да си толкова сигурен?
Защото може да загуби всичко.
Аз имах само това момче.
И той ми го отне.
Не мога да ти позволя да отидеш отново там.
Не.
Вече не ме е страх от смъртта.
Изпитах я вече.
Идвам с вас.
Това е конят му, да.
Няма как да е яздил през нощта. - Каква преднина има?
Най-много половин ден. - Може да са арикара.
Ако не са неговите следи, ще го изпуснем.
Иска да се запише отново в армията, за да има оправдание за убийствата.
Тези следи са негови.
Не си спомням лицето на жена ми. Преди седмица все още можех.
Сега вече я няма.
Тревожа се, че няма да я разпозная, когато се върна вкъщи.
Вярно ли е, че си убил офицер?
Убих мъж, който се опитваше да убие сина ми.
Пушек. - Колко наблизо?
Не повече от миля в тази посока. Ще поема на запад, после на изток.
Да видим дали ще открием следи.
Ако са арикара? - Ако са те, се срещаме тук.
Не съм очаквал да срещна човек като вас,
толкова далеч от огнището си, в студена утрин като тази.
Да не сте се изгубили? - Дошъл съм да те върна във форта,
където ще бъдеш съден за убийство. - Така ли? Планът ви не ме радва.
Освен това си имам собствен.
Имахме сделка, Глас.
Опитах се да обясня на момчето ти, но той не искаше да слуша.
Крещеше и щеше да погуби всички.
Двамата с теб имахме сделка.
Знаем какво се случи там.
И Господ знае какво се случи там.
Нямахме сделка.
Ти уби момчето ми.
Трябваше да отгледаш мъж, а не малка женска кучка.
По дяволите!
Пусни го!
Измина целия този път само за отмъщението си.
Наслади му се, Глас, защото нищо няма да ти върне сина.
Не, няма.
Отмъщението е в божиите ръце...
...не в моите.
ПРЕВОД И СУБТИТРИ: dimi123
http://subs.sab.bz/ ®Translator's Heaven