Världens tveklöst bästa rock 'n' roll-band:
Sleaford Mods. Rocka huset, för...!
Vad är det man ska säga i såna här dokumentärer?
Det är två killar på scen. Det är äkta, man kan inte jävlas med det.
De är Storbritanniens röst. De berättar hur landet ser ut just nu.
Så fort jag hörde dem tänkte jag: "Det där borde jag ha gjort."
"När jag hoppade av Crass. Varför tänkte inte jag på det?"
Man vill att ett band ska betyda nåt. Andra säger saker, de menar det.
Man tittar på dem och tänker: "Jävlar, de menar vad de säger."
De är en nypa frisk luft i en stagnerad, stel bransch.
Ingen pratar om det de pratar om.
Den bästa musiken kommer från de små hålorna i England.
Jag tycker att musiken är fantastisk, en hysteriskt rolig destillering-
- av förenklad elektronisk musik, men den har kraft och energi.
Och Jason är en fantastisk frontman. Han är som en skådespelare.
Han har en hel repertoar av tics och rörelser.
Vi har skärmar, Jason har en ölback.
Du vet? Hoppet är ute för oss.
Nåt försvann på vägen och så fort jag hörde Sleaford Mods...
De gav mig det jag saknat så enormt mycket så länge.
JANUARI 2015
De är ett band som inte borde tilltala folk. Men det gör de.
Jag tror inte att det handlar om tidsandan eller politik-
- som folk i medierna tror. Det har nog lite med det att göra.
De är ett uppfriskande band, så enkelt är det.
Folk sägs jämt återuppfinna hjulet, men det är ingen som gör det.
Sleafords har hittat en bra formel.
De är ett band som består av gamla gubbar, det är...
Det är många som helt enkelt fattar.
De är inga skivsamlare, de studerar inte musik.
De gillar vad de gillar, de är inga musiknördar.
Vi är nästan framme. Välkomna till Sherwood.
Vi är långt från Sherwoodskogen, om ni väntar er att se Robin Hood.
Där har vi Elvis i egen hög person. Vad har han på sig?
Vad gör du, Elvis? Du blir filmad nu.
Jag visar upp Sherwoods sevärdheter. Vi borde sticka till Wetherspoon's.
- Har du joggat? - De här ska få nya sulor.
Frugan bad er att inte filma vår gata om några galna fans får tag på det.
Vi har fått en del skum post, så hon är jävligt tveksam.
Om vi kör den första kan jag kopiera det.
Versen ska komma direkt.
"Dirty human being" ska ligga kvar på refrängmelodin.
Fattar du? Och sen kommer versen.
- Fattar du? - Nej, inte direkt.
"Dirty human being" ligger kvar på refräng-musiken.
Okej, nu fattar jag. Så en takt till där.
Fattar du? Testa det.
Kommer det nån varmluft alls?
Jäkla skit.
Det var bättre.
De'Longhi.
Hur går textraden, "public hour sandglass..."?
The brain in the hand... Public hour sandglass...
Brain in the hand of the public demand...
- Det är sant. - Jag kör så där på slutet.
Fan!
Nåt sånt där, va? Testa det.
Vissa textrader är bara så roliga, klassiska spontana grejer.
Sånt där snack man har med kompisar.
Grejerna han säger...
Han får mig att skratta.
Och samtidigt är vissa textrader väldigt starka och rörande.
Tankeväckande och rörande.
Jag tänker ofta: "Det där är fantastisk poesi."
Inte för att jag läser så mycket poesi...
Så jag upplever samma sak som alla andra.
Han slår en med häpnad. Han är väldigt duktig på det.
Så där, va?
- Vad säger du? - Det låter riktigt bra.
Har du sett det här i Time Out? "Vilka tror Sleaford Mods att de är?"
Det är fan världens undergång...
Det är ju helt fantastiskt.
- Du måste vara rädd för att gå ut. - Jag klarar mig.
Ibland önskar jag att jag var du. Jag borde inte öppnat käften.
Frugan sa: "Du vet inte när du ska hålla tyst."
Vi passar ihop. Det är inte många som funkar med nån av oss.
Jasons texter och min taggiga musik.
Jag är familjens svarta får och har inte alltid gjort saker på rätt sätt.
Jason har nog gjort samma sak, på det viset är vi ganska lika.
Vi har båda känt att vi inte passat in nånstans.
Ärligt talat har han varit en misslyckad sate hela sitt liv.
Han borde aldrig ha nått hit.
Hur kan jag beskriva det...?
Jason brydde sig inte så mycket om sitt liv, tror jag.
Så kan man nog uttrycka det.
Det var alltid en nedåtgående spiral och han orkade inte riktigt bry sig.
Han gjorde musik och tog skitjobb och bara existerade.
Jag jobbade på en kycklingfabrik för femton år sen och det var helt okej.
Men jag började igen för två år sen och det var helt jävla fruktansvärt.
Det var som nåt Dante hade skrivit eller nåt.
- Lägga kycklingar i lådor... - Låter hemskt.
Det var fruktansvärt, ja.
Jag trodde att han skulle bli en sån som... Vi har känt varandra länge.
Jag trodde att han skulle bli en sån där som försvann och sen hör man-
-att han är död.
Jag började skriva på kvällarna efter jobbet. Långa essäer, monologer.
Om mitt liv på den tiden, om vad jag såg och tänkte.
Det var inte mycket, vägen till affären för att köpa cigg och öl.
Men jag lyckades formulera det så att jag själv blev full i skratt-
- och jag fick också utlopp för saker jag tyckte om folk.
Jag dissade folk. Det är ett sätt att spöa folk utan att faktiskt slå dem.
ANDREWS LÄGENHET NOTTINGHAM, JULI 2014
Första gången jag hörde en Sleaford Mods-låt var...
Han gjorde sina tidiga inspelningar i samma byggnad som vår studio.
Killen som hjälpte honom, Simon, hade en studio på nedervåningen.
Jag gjorde te och hörde Jason, jag trodde att han bråkade med nån.
"Din jävel!" Jag tänkte: "Jösses, vem pratar han med?"
Under alla de inspelningarna...
När han var redo att spela in var alla redan rätt fulla.
Jag bara kopplade in grejerna och sa: "Det låter coolt. Kör bara."
Sen drog vi på full volym och han bad mig spela upp det om och om igen.
Jag tog med det hem och tänkte: "Är det...? Vad är det här?"
Han har blivit osams med många, eftersom han är ett sånt as-
- och alltid säger vad han tycker. Folk gillar inte sånt.
Han håller upp en spegel framför sig själv och framför alla andra.
Mycket av det han säger är träffande.
Unga människor får skivkontrakt med stora bolag-
-men de sjunger bara om kärlek.
Jag tror på kärleken, men för helvete.
- Det är gjort. - Vem vill höra det?
Man tjänar femton pund i veckan och så sjunger nån jävel om kärlek.
Med en gitarr mitt ute i skogen. Det är bara skit.
Vi sjunger inte om vackra saker.
Det är inte särskilt trevligt. Men det är så det är.
Det är fantastiskt att se hur långt han nått och vem han blivit.
Han har alltid varit en fantastisk människa. Han har alltid varit snäll.
Jag ska berätta en historia. När jag fyllde år gav han mig "Tiswas" -EP:n.
På den skrev han: "Här har du, pappa. Grattis på födelsedagen."
"Det tog mig bara 25 jävla år att nå hit." Det sa allting.
NOTTINGHAM FEBRUARI 2014
Det var här vi... Vi börjar om.
På den här exotiska platsen filmade vi "Tied Up in Nottz" -videon-
-en söndagsmorgon för länge sen.
Som ni ser är det väldigt glamoröst och exotiskt. Välkomna till Gedlin.
Det är så trist och mediokert. Det finns inget speciellt med platsen.
Det är bara monotont och trist. Lite som Sleafords musik.
Jag körde buss genom Nottingham när de klev på och gjorde videon.
Jag lämnade bussen vid terminalen, gick till affären och kom tillbaka-
- och körde tillbaka genom stan. Jag höll tidtabellen i stort sett.
Stannar han här?
Jag kör tillbaka samma väg och är tillbaka här om tio minuter.
Fan...
Jag var tvungen att stanna bussen, hoppa av och ringa ett snabbt samtal.
Folk tänkte: "Vad gör chauffören?"
Nåt han inte borde.
Jag var så frustrerad och kunde inte hantera saker och ting.
Jag tänkte: "Jag tjänar mer på Sleafords-grejen."
Det var en skum känsla. Jag hade inte slutat på ett jobb på tjugo år.
Jag körde tillbaka genom stan, hoppade av bussen-
- lämnade över till nån, gick och bad att få prata med chefen och slutade.
Hur som helst, det var kul att ses. Vi ses när ni vi ses.
- Se till att musiken aldrig tystnar. - Jag önskar att den gjorde det.
Jag börjar inse att jag faktiskt slutade på jobbet.
Det var en chock för dem också. De måste hantera alla framgångar.
Vi gör det här på heltid nu. Det handlar om att hitta rätt nivå.
Jag tror att allt blir ett snäpp större efter nästa album.
Det blir mer intressant och mer att göra. Vi får se om vi fixar det.
Inte Family First?
- Det är stängt, eller hur? - Ja.
- Jag tror inte att jag varit här. - Har du aldrig varit här?
Vi kommer inte in, vi får gå hem.
- Hur är läget, Elvis? - Bra, själv?
Läget?
Ska vi lyssna igenom hela a-sidan? Kan vi göra det?
- Den här kan inleda b-sidan. - Ja, det kan den.
Det är en riktigt stark låt.
Det där är jävligt... Det är helt jävla fantastiskt.
- Vi lyssnar på slutet... - Såja! Kom igen!
Jag vet, det är så jäkla dåligt. "Dahn".
- "Dahn-tahn". - "Dahn-tahn! Going into tahn!"
- Albumet kanske borde heta det. - "Dahn-tahn", det kan funka.
- "Sleaford Mods Go Dahn-tahn." - Det är inget dåligt albumnamn.
Jag minns när farsan svarade i telefon: "He's gone into tahn, mate!"
"He's in tahn, mate!"
- Vad är det för larmljud? - Larmet gick på andra sidan gatan.
Det lät hela kvällen och jag tänkte "låter bra" och spelade in det.
Grymt, va?
- Vill ni sätta era namn på det? - Ja, jag gillar alla de nya låtarna.
När jag lyssnade på det spelade jag alla låtarna i mappen.
Sen satte jag på dem igen.
Musiken är så varierad och... Du vet.
Det gör den lättlyssnad.
- Klockan ett? - Jag kommer klockan ett.
Jag väntar på fiket där bakom.
Vi ses i morgon.
- Vi ses, kör försiktigt. - Ja, vi ses i morgon.
Vi ses. Hej då.
Ursäkta att rummet ser ut som en soptipp för tillfället.
Jag är inte lika smidig som förr.
Skivbolaget har alltid varit en hobby, aldrig ett företag.
Det har bara varit ett officiellt företag i ett år nu.
Skattmasen skulle säkert vilja prata med mig. Men jag har inga pengar.
Jag har alltid sett det som ett punkbolag. Jag ser allting som punk.
Oavsett om det är avantgarde-musik eller nån snubbe som gör loopar.
Bara det inte är kass gitarrpop.
Jag släppte inte min första skiva förrän 1994 på grund av en rad...
...misstag och tabbar och naivitet och ungdomlig entusiasm eller nåt.
Jag har släppt över...
...120 skivor och cd-skivor. Sleafords är förstås storsäljaren.
Det här är en förstapress. Men utan textbladet.
Förstapressens omslag var mörkare. Och saknade informationstexten.
Det medföljde ett helt löjligt...
Här är textbladet från första albumet.
Just nu är de helt överlägsna.
Det finns inga andra band som dem.
De låtsas inte vara några vilda rockare eller coola eller nåt.
De beter sig som idioter och har kul. Jag tror att folk uppskattar det.
Gå runt hörnet, så kommer jag med bilen.
Jag kommer på framsidan... Lysande.
Det var värsta moshpitten bakom dem.
Sätter du dig där bak?
STORBRITANNIEN-TURNÉ MARS 2015
Den här jävla låten kan ni allihop. Även om ni inte hört den!
Den här jävla låten kan ni allihop.
- Nån som vill ha nåt? - Nej, det är lugnt.
Man kan verkligen säga att folk fick utlopp för saker och ting i går.
De behövde ett utlopp, de har ingen röst. Inte för att vi är deras röst-
- men vi är på väg att bli det, de kan relatera till oss.
Och vi kan relatera till dem, för vi är likadana. Vi jobbar och går hem.
Alla relaterar till musik som känns som att den är till för en själv-
- som att den skrevs med en själv i åtanke.
Det är det mest fantastiska, jag insåg inte att vi gjort det.
Jag fattade inte att vi nådde fram så till människor.
Alla typer av människor.
Det finns två sorters gig, det ena är när publiken är väldigt mottaglig.
Man kan höra en nål falla i tystnaderna, för alla lyssnar.
Och man fattar inte förrän efteråt att de verkligen gillade spelningen.
Och så har vi de vilda spelningarna-
- när alla vill bjuda en på sprit och cigaretter hela tiden.
- Är det högt nog? - Ja, det blir jättebra.
- Vibrerar scenen? - Ja, titta.
Inför varenda gig frågar jag mig själv om det kommer att funka.
Kommer folk att hata det?
Och när folk är riktigt galna tänker jag: "Verkligen?"
Jag kan inte riktigt fatta det. Helt grymt.
Ja, det där är stabilt.
- Vill du ha lite svart tyg eller nåt? - Nej, det blir för pretentiöst.
- Då ser det ut som att vi bryr oss. - Ja, som en trolleri-föreställning.
Du är "Tied Up in Nottz"!
Vi ska se er!
De tar politisk ställning, de sjunger om politik...
Eller inte politik, men de sjunger om jobb som i "Fizzy"-
-och chefer som jävlas med en.
Man kan hela tiden få kicken.
Det talar direkt till mig, och det är min favoritlåt.
Nu kan jag betala elräkningen.
Detta är sommaren -76! Sleaford Mods, för helvete! Kom igen!
Jag är 54 år gammal och det där var den bästa spelningen jag sett-
-sen jag såg Sex Pistols 1977.
Jag är helt hög!
Det är en katarsis att se dem.
Allting man måste trycka ner på jobbet och under sitt dagliga liv...
Plötsligt står det en kille där uppe och ger uttryck för alltihop-
- och det bara... Det är så kul att se det.
Vi älskar dem! Vi älskar dem!
Jag blev beroende!
- Jag stinker fan i mig på riktigt. - Det är lugnt, det är bara ölångor.
Det luktar inte som kroppsodör.
Tänd inte en tändsticka nu.
Jag duschade i går, ändå stinker jag.
Jag har bara druckit en pint i dag, han har druckit typ tre.
Jag har fan fått nog av den här "folkets röst" -etiketten vi fått.
- Jaså? - Ja, den skiten kan de lägga ner.
Särskilt i vårt klassamhälle, med en Tory-regering.
Särskilt i såna här städer, vi är förtryckta.
Och ute i landet, jämfört med London, där allting är bra...
Vi saknar allting, här finns inga jobb. Folk jobbar inte alls.
Och de får en att känna att det finns nån som talar för en.
Scunthorpe, det har varit en ära.
Vi föddes 1993 och 1994.
När folk pratar om att de var födda när Sex Pistols kom-
- så blir vi förbannade på riktigt. Vi har inte haft nånting.
De ger makten och musiken till folket, det är det vi älskar.
Det är allt vi vill ha av ett band.
VÅREN 2015
Enda arenan där brännbara åsikter numera kommer fram är inom musiken.
Vi vill varna för svordomar i den här filmen.
Två drygt 40-åriga män från Nottingham-
- är de senaste som gör musik som rasar mot systemet. Sleaford Mods.
Andrew gör musiken och Jason, tills nyligen socialarbetare-
- levererar rasande texter om utsiktslösa jobb, sena nätter-
- och känslan av att man håller på att falla genom samhällets springor.
Det var lite svårt att se det här i bilen i går kväll.
Jason, Andrew och jag och alla andra är väldigt olika som människor.
Vi är väldigt olika och jag tror att vi hanterar det på olika sätt.
Ingen av oss är ute efter berömmelse eller så.
Det är inte det viktiga, vi har familjer och annat.
Vi är inga naiva 25-åringar som vill välta världen över ända.
Vad har du gjort?
- Kan jag få en babyccino? - Ja, det kan du.
Vill du ha nåt att dricka?
- Vem är det där till? - Det är till mig. Det smakar hemskt.
Under delar av året kommer jag att vara borta i upp till två veckor.
Det är nåt vi helt enkelt har accepterat.
Men jag är hemma mer nu, så...
Jag har kommit min dotter närmare tack vare det här.
Och så hjälper jag ju till mer hemma. Och det är bra att jag åker i väg.
Det är bra för oss, här trampar man varandra på tårna hela tiden.
EUROPATURNÉ APRIL 2015
Det måste kännas helt galet att tyskarna av alla gillar er så mycket!
Det förvånade mig att folk fattade det, men när man förstår varandra-
-fattar man varför.
Det är arg musik, som handlar om arbetslivet.
Jag behöver inte ens kunna texterna för att förstå.
Kritiken mot systemet går fram-
- men nyanserna går förstås förlorade i den hårda arbetarklass-engelskan.
Jason är den nya Jello Biafra.
Man undrar om det beror på en enda sak. Är det Jasons lustiga ansikte-
-eller är det så äkta som folk tror?
Jag tittade på raden längst fram, tyskar, som pratar och förstår tyska-
- men ändå sjunger de Jasons texter som om de vore deras egna.
Fattar du vad jag menar? Det säger allt.
Det finns inget som stör. Vi är en stabil enhet, bara vi tre.
Med lite hjälp av några vänner, med slagverk och sånt.
Men i grunden är det samma enhet som gör allt. Inget har förändrats.
Vi har inte blivit påverkade av branschen på nåt vis.
Vi har bara gjort som vi brukar. Det är så band borde fungera.
MAJ 2015
Jag kanske köper en glass.
- Vad heter ert band? - Sleaford Mods.
Jag ser en massa kameror.
Parf!
Okej.
Vart vill du gå?
Ja, det där gillar jag.
Filmar ni?
- Ljudkillen? - Ljudtjejen?
Slår på.
Så där. Jag har nog allt nu.
Synd att folk inte bryr sig om listorna längre.
"Ja, vi är tia." "Vem fan bryr sig?"
Ingen bryr sig. Men det vore bra för oss.
Det finns inte så många band som är nåt att ha på albumlistan.
Det kanske finns ett eller två som är okej, resten är bara skit.
Det vore bra med några som oss där.
Jag anade att det var för långt.
Det är en stor drivkraft för mig, att nå ut till mainstream-publiken-
- utan att behöva ändra i texterna eller så.
Jag kunde inte ana att det skulle ske.
Vi kanske inte når längre, vi kanske aldrig blir större, men vem vet?
Det här är mitt jobb nu, det blir intressant att se hur det utvecklas.
Det blir intressant att se om vi kan upprätthålla intresset.
Men vi blir nog ihågkomna som ett bra band, så länge vi inte blir idioter.
Golfar vi i dag, mina herrar?
Det är själsdödande, det är... Det är...
Det är inte rätt, helt enkelt.
De vill ge oss "veckans album", men de vill göra om vårt album-
-till ett annat album.
Och sen ge oss "veckans album", men det är ett album som ingen får höra.
Det låter inte ens rätt.
Grejen är att de vill ge oss "veckans album", är det BBC 1?
En av de stora dagradio-stationerna.
De bad oss ordna ett helt album, tolv låtar-
- med rumsrent material. Som ni kan tänka er blir det svårt.
- Det är tufft. - Åt helvete med Storbritannien!
De står redan på sina bara knän. Vi borde be dem dra åt helvete.
"Vill ni ha det här... Och ni behöver det här, ni har ingenting annat."
"Ni har bara sås, det är inte ens några lökbitar kvar."
Vi försöker visa folk att svordomar är som vilka ord som helst.
Det förklarar vad svordomar är till för och hur man använder dem bäst.
I stället för "skicka saltet, fan."
Vi borde inte kompromissa med ett bra album för radiospelningar.
Vi kanske inte vill ha utmärkelsen, det är bara "veckans album".
- Det är "dagens album". - Det är ju ännu värre!
Mycket värre. "24 timmar? Tack!"
JUNI 2015
Festivaljackan är på.
- Vi ska till John Peel-scenen. - Ni ska till grind A, här nere.
Vilket jävla skämt.
Ligger ackrediteringen däråt?
Där nere åt vänster, men armbandet får ni på plats.
Personal.
Det är den där borta.
- Var är Other Stage? - Nära John Peel-scenen, här.
Hur kommer vi till ackrediteringen?
Nej, inte än. Vi går mot tältet nu. Vi fick parkera på fel sida.
Gå till John Peel-scenen, så ses vi där. Okej.
Jag hatar fan festivaler.
Ni ska till John Peel-scenen. Ta ingång A.
Det står några bajamajor bakom byggnaden, och där är vi. Vi ses.
De blev också runtskickade på parkeringen, de fick byta parkering.
Han bara: "Jag har varit här i en kvart och jag hatar redan stället!"
"Tiswas", "Fizzy", "Tied Up in Nottz".
Men när ska ni köra...? Innan "Tarantula"?
"Horsemen’, "Tarantula", "Tied Up in Nottz", "Jobseeker".
- Och så vem som står på scen. - Deras platser på scen?
Ja. Om ni inte har några dansare, men det betvivlar jag.
- Ja. Vi behöver dansare. - Jag är vår dansare.
Ja, du har såna grymma moves.
Jag såg nåt som filmats på John Peel-scenen på tv igår.
Jag bara: "Fan, ser det ut så där?" Vi kommer att se ut som idioter.
Att folk gillar det är fantastiskt.
- Läget? - Det är rätt varmt här inne.
- Det är stekhett. Var är toaletten? - Det måste finnas en nånstans.
- Kan du lämna dörren öppen? - Absolut.
Bra idé.
- Sleaford Mods? - Ska vi gå på? Grymt.
Jag vet inte varför jag är så nervös.
Det är den här jävla bastun.
Det måste vara riktigt svettigt där inne.
Okej, då kör vi.
Läget?
Läget?!
Dra åt helvete, Glastonbury!
Gillade du förbandet? Vilka var det, Take That?
Var är Smithy?
Nån i publiken ville bjuda mig på en öl.
Du kan ta en.
Rena faraon.
Helt galet. Hur fan gick det här till?
Vi är ju inte ens ett hyfsat avantgarde-band.
Ni kan inte ens dra det kortet.
Ni kan inte ens hävda att ni är akademiker och avantgarde.
- Jag tar av mig skorna i tio minuter. - Låt dörren vara öppen.
- Varför har du på dig den där? - För att jag är så varm.
- Såg du mig på tv? - Nej, den stängdes av.
- Jaså? Såg du mig på tv? - Nej, men jag åt två godisar.
- Gjorde du? Två? - Ja.
- Mår du bra? - Ja.
- Vart ska du? - Jag borde nog hämta henne.
Sitt kvar, du. Det tar fem minuter.
Okej.
Jag hade inte kul. Men det gjorde underverk för oss.
- Varför hade du inte kul? - Jag vill ta ett glas efter gigget.
Men det gjorde jag inte och... Men nästa dag mådde jag bra.
Jag la mig nykter den kvällen och jag mådde bra.
Vi bodde på ett litet B&B inne i Glastonbury.
Jag tänkte: "Det var inte så illa."
Nästa dag var vi överallt. Det var väldigt bra för oss.
Glastonbury var nog när vi alla förstod: "Okej..."
Särskilt när det lades ut på nätet.
Det var den fjärde mest sedda spelningen från Glastonbury.
Det var en avgörande spelning för Sleafords.
Utan att låta som en tönt, så höjde det deras profil.
Redan samma kväll eller nästa dag...
...fick jag notifikationer om att folk köpte skivor i nätshoppen.
"Herre jävlar..." De sålde i en rasande fart.
Och nu...
...vill jag spela en låt som heter "Live Tonight" med Sleaford Mods.
Det är en grym låt från deras nya album, "Key Markets".
Årets album släpptes i dag...
Jag ser lite yngre ut så där.
Årets album släpptes i dag.
- Vad gör du? - Filmar, till Christines dokumentär.
Klockan är inte ens nio, så...
Vi kommer inte att få veta hur det går på en stund, men... Kom igen!
Kom igen!
"SLEAFORD MODS NÅR TOPP 20"
"MINIMALISTISKT OCH BRUTALT"
"LEVANDE, RASANDE BILDER"
"SPRUTAR EXPLOSIONER"
Jag har inte följt listorna sen 1981 eller nåt, men...
En del av mig är väldigt stolt över vad vi uppnått.
Att ett oberoende bolag och ett oberoende band som är så...
...långt från branschsidan av musikbranschen man kan komma-
- fastnar mellan Lionel Richie och Taylor Swift på listorna.
Jag har ingen riktig uppfattning om vad som är stort.
Vilka tv-serier eller vilka... Du vet...
Vart tar stjärnorna vägen? Vad gör Radiohead nu för tiden?
Det är bara... Ska man dra sig tillbaka när man gjort Jools Holland?
Fattar du? När tar det slut? När får man den sista hyllningen?
En del av mig tycker att det är skumt att köra den här skiva-turné-grejen.
Som alla gör. En del av mig är sorgsen över att vi ska göra det.
För då blir vi en del av maskinen.
STORBRITANNIEN-TURNÉ
- Tjena. - Ursäkta att jag är lite sen.
- Ingen fara. - Jag kör fram lite och rätar ut den.
- Har ni mycket grejer? - Nej, inte alls. Det tar fem minuter.
- Är det nån som äger infarten? - Det är lugnt, den är i princip vår.
En stor buss!
Vi ska köra en alkoholfri turné. Faktiskt.
Är det här...
- Hur många sängar är det här uppe? - Ursäkta?
- Hur många sängar är det här uppe? - Fjorton.
Okej...
Det här blir stjärnans logi, här får Elvis husera.
- Hela övervåningen? - Nej. Här framme, en privat lounge.
Ett par sängar, säten längst fram. Vi andra får klara oss.
Du hade säkert kul på bussarna i Nottingham?
Ja, jag körde i femton år. Jag slutade i början av året.
Jäklar! Jag klarade ett år i York och höll på att bli knäpp.
Ja, det var faktiskt helt okej. Det kunde ha varit mycket värre.
- Jobbet är okej, om man sköter sitt. - Ja, det måste man göra.
- Vad är toppfarten på den här, då? - Den kan komma upp i 160.
På raksträckorna. Det normala är runt 140.
Snart ser du Elvis. De står på en rastplats här borta.
Där bussen står. Kör in vid den busshållplatsen.
Det är där...
- Inte så mycket bagage. - Jag ser honom.
De kan hoppa in genom framdörren.
- Hur kommer vi in? - Dörren är på andra sidan.
- Allt bra? - Ja, själv?
Den går hela vägen.
Lite mindre än vi är vana vid.
Herre jävlar! Herre jävlar!
Jag har haft en tuff kväll på den lyxiga turnébussen utanför-
- full av blankt, rött läder! Det där gick inte hem.
Vi måste jämt jobba hårdare här uppe, era jävla rövhål.
Ni tvingar oss att slita ont.
Vi var i en bubbla, allt gick lätt. Vi gick på, svor lite och stack.
Nu kommer vi hit och det är som att jobba. Det är det verkligen.
Gör man ett misstag, så gör man det inför alla er, era as.
Mellansnacket är också för jävla dåligt, eller hur?
Hej, underbara människor från norr!
Jag har sovit i två, tre timmar. Som ni ser.
Det blev turbulens, John.
- Den är inte illa, den är bekväm. - Ja, den duger åt oss.
Tror du vi kan vara i Carlisle om två och en halv timme?
2 timmar och 40 minuter enligt den.
Då kan vi duscha och ta en kaffe eller nåt...
Man blir trött på uppmärksamheten, ibland orkar man inte prata med folk.
Efter eller innan spelningar.
Man vill bara ta det lugnt. Det är ju en grej.
Jag fattar att folk tycker att jag är en tönt, men jag är bara trött.
Men om jag håller på att bli en tönt till popstjärna? Nej.
Nej. Jag sa till frugan att jag är en rockstjärna häromdagen.
Det är för jävla dåligt.
Det är jobbigt ibland, när han kommer hem och måste varva ner.
När han varit borta och kommer hem. Vi kallar det "as-influensan".
Han kommer hem och är en riktig skit i en vecka eller två.
Inte lätt.
- Vi började bli oroliga. - Började ni? Du skämtar.
Vi spelar ju för fan i vår hemstad. - Tjena. Kul att ses.
Detsamma.
Spelar man i sin hemstad måste man tvätta själv.
- Fick du diska? - Jag gick för fan ut med hunden.
Jag är jävligt nervös, det är det som är grejen.
Det handlar om att stå på scen.
Han går upp på scen och alla avgudar honom-
- och sen går han av scen, det är rena berg-och-dalbanan.
Sen kommer han hem och så: "Ställ in i diskmaskinen!"
"Plocka upp dina kalsonger!"
Herre jävlar, titta här. Är det här mitt? Herre Jesus...
Flådigt.
Lägg den där, så letar jag upp nåt.
Eller så kör vi åt det här hållet. Det är lugnt.
På riktigt, det är lugnt.
- Det är den i mitten. - Okej.
Ett-två, ett-två. Ett-två, ett-två.
Vad är klockan?
Vet inte. Har du inga hela strumpor? Stackars älskling.
TILLHÖR SLEAFORD MODS
Om nån jävel försöker sno den.
Tack.
- Vad mer behöver du? - Inget, det är bra.
Ni går på om fem minuter. Det är inte långt, men...
- Det kommer att bli fantastiskt. - Jag hatar den här delen.
Men om du inte mådde så här skulle du lägga av.
När man slutar må så här är det dags att lägga av.
Mina byxor sitter för högt, jag måste sluta ha dem så här.
De ser bra ut! Jag älskar skorna.
Jag var inte övertygad när du köpte dem, men de är snygga.
Nån sa: "Ska ni spela i Nottingham? Det lär gå bra, de älskar er där."
Jag och Jay har inte direkt fått en massa stöd av musik...
Folk är rätt blaserade, på de lägre nivåerna...
Hem, ljuva jävla hem...
Hur mår ni?
Jag hör er inte!
Det kändes som att vi blev tagna på allvar.
Inte bara av arrangörerna-
-utan även av publiken.
Det kändes som att vi var ett riktigt band, inte den hemmasnickrade-
-aggressiva grupp vi är, antar jag.
Vi har gått från att spela på klubbar till att spela på stora arenor.
2 000 innebär väl en stor arena?
Vad i helvete?!
Jag måste hämta laptoppen. Så mycket folk!
Jag vet. Man kan inte låta bli.
Vi borde gå fram till scenkanten, hålla varandra i händerna och buga.
- Okej, vi gör det. - Nej, för helvete.
Vem hade trott det? Två as som vi!
Det är helt jävla fullt!
2009, Nottingham, hade ni en varm känsla i magen.
Och ut trillade två 43-åriga män, som kommer att älska er för evigt.
Nottingham, ni har avlat oss.
Nottingham, vi är era söner!
Kom igen! Kom igen!
Rock City, Nottingham! Vi älskar er! Tack!
Håll ett öga på min laptop några minuter.
Vilken galen jävla spelning. Det var som en fotbollsmatch.
Jag menar, allvarligt?
Vi går inte ut igen.
Nej, nej, nej...
Enda gången de nånsin gjort så där. Det var helt...
Som en fotbollsmatch.
Allvarligt, jag menar...
Man tänker att man aldrig sett nåt liknande och så händer nåt annat.
De där grejerna är som nån sorts... Som att se Grand Canyon eller nåt.
De är naturliga underverk, fast de är skapade av människor.
Det är så skumt, för musikbranschen är inte särskilt miljövänlig.
Vinyl är liksom... All den här skiten, turnébussar, allting är...
...för mycket för planeten.
Men vi behöver det som underhållning.
Virgin och EMI betalar säkert folk för att göra det här.
Jag skulle givetvis aldrig uppmuntra slaveri.
Jag ska göra 700 såna här.
Men inte alla på en gång.
Jag måste städa upp här innan frugan kommer hem, annars dödar hon mig.
Jag hade faktiskt kul. Jag är inte så inne på lokal stolthet-
- men jag var nöjd med Nottingham-spelningen.
Jag stod bredvid scenen och fnissade, det var helt otroligt.
Det rättfärdigade allt arbete-
- och alla år Andrew, Jason och jag lagt ner på att fixa spelningar.
Det är många som hånat oss och tänkt: "Vad fan gör de där idioterna?"
Det var som ett långfinger mot dem.
Jag kände några i Nottingham som bodde på båtar.
Men då tänkte jag inte tanken. Men det kändes ganska billigt.
Det var bara en tanke, jag visste inte om jag skulle gilla det.
Men det verkar funka.
Är det den?
Ja, det är det.
Då så...
Vi köpte båten i Daventry, som ligger...
...här nånstans. Sen flyttade vi ut ur lägenheten i Nottingham.
Sen stack vi hit, till Boston.
Sen stack vi tillbaka, till Cambridge och sen till London.
Planen är att sticka till Bristol och sen, kanske nästa sommar-
-hamna här uppe vid Birmingham.
Tidigare, när jag kom hem till lägenheten, satte jag mig i soffan-
- och bara stängde in mig. Man känner sig rätt deppig.
Men alla distraktioner gör att man inte hamnar där.
Det är en helt annan miljö.
Man är inte med i ett populärt band.
Man bara driver omkring.
Hur lät det, Raye?
- Okej? - Jag är nöjd om ni är det.
Okej, fint.
O2 Arena i London, 18 000 pers som tittar på indierock från Camden.
Eller nåt åt det hållet.
Ursäkta.
De ska titta på indierock från Camden.
Okej?
Där är Elvis och PeDo.
- Allt bra? Är du okej? - Ja, du?
Jävlar!
- Ja, loge B. - Herre jävlar!
Det är en stor toalett där borta med allt man behöver.
- Man kan skita fem gånger. - Jag behöver inte skita.
Bäst jag pratar med frugan.
Ta en öl eller nåt. Claire har koll, det är lugnt.
Vi har spelat och gjort pr konstant i tre år nu.
Album efter album, tre album på tre år.
Vi har gjort det på vårt sätt och folk har fått komma till oss.
Man kan fortsätta så, men vi kände att vi behövde hjälp med det-
- för det börjar bli utmattande, och för hälsans skull.
Jag vill inte förstöra min hälsa, musiken är inte så viktig.
Jag vill gärna göra musik, men jag tänker inte ta livet av mig för det.
Så vi kände att vi behövde nån som vet hur man gör.
FEBRUARI 2016
Jag fick ett väldigt hövligt mejl från Geoff Travis.
Det stod att han gillar bandet och hur vi jobbat med allting.
Jag tror inte ens att han var ute efter bandet.
Det var han säkert, men han formulerade sig trevligt och hövligt.
Jag svarade till och med. Oftast fnyser jag bara åt sånt där.
Men det kändes som att det passade. Sleafords är väldigt oberoende.
Rough Trade är kvintessensen av ett oberoende skivbolag.
Det passar väldigt bra, helt enkelt.
Vi kan köra på som nu och bli större, men då skulle vi bara glida på.
Och det borde inte Sleafords göra.
Sleafords musik är till för alla.
Det är viktigt att nå så många som möjligt.
Det kan vi göra med Rough Trade.
Om vi fortsatte som nu skulle vi bara... Du vet.
Vi skulle bli större, men vi skulle inte kunna jobba lika hårt för det.
Det är det Rough Trade erbjuder.
Jag har faktiskt alla Rough Trade-skivorna-
-fram till 1982, tror jag.
Alla från 1977 till 1982. Ja, jag har allihop.
Pop Group på Rough Trade.
Testpressar, gamla presskit...
Jag ska sluta babbla om det där. Vi har saker att göra, på med kameran.
- Ska vi...? - Vilken är bästa platsen?
- Ska vi ta det på mitt skrivbord? - Visst.
- På strecket, Jay. Klar? - Ja.
Varsågod.
Så där ja. Få se vad det står mer...
Där ska jag skriva på. Det är klart.
- Var det allt? - Ja.
- Tack så mycket. - Välkomna till Rough Trade.
Då poppar vi den.
- Vi har nått långt, eller hur? - Ja.
Från soptunnorna. Från soptunnorna i Nottingham.
Det ger oss stöd.
Om vi kan skapa en miljö där jobbet som måste göras blir gjort-
- så att ni slipper tänka på det, kan ni lättare göra er grej.
Det är svårt nog, ni ska inte behöva oroa er för att andra ska klanta sig.
Jag tror att det här är bra. Vi behöver lite trygghet.
- Ja, jag tror det. - Jag känner att jag behöver det.
Efter det vi gått igenom... Jag är ingen yngling längre.
Jag tror att det kommer att funka bra, annars hoppar vi av.
Men jag tror inte att nån kommer att hålla på och jävlas.
Furious Pig.
Kom igen, in i bild med dig.
- Jag gör inte sån där bonding-skit. - Kom igen nu...
Jag är punkare, jag gör inte sånt.
Det är inte så glamoröst direkt, några pizzor och lite Champagne.
Ingen bra blandning. Det är jävligt brittiskt.
Det är väldigt brittiskt, men vad ska man göra?
Det är mer än de fick efter första skivan.
När jag träffade Jason för att diskutera att släppa en skiva-
- gick vi till en pub i Nottingham, Dog & Parrot, tror jag.
Det är ett riktigt ruffigt ställe, med väldigt billig öl.
Han hade aldrig varit där, jag tänkte testa hans arbetarklass-kredd.
"Det är helt okej, det är billigt."
Han var inte van vid det, han var van vid vinbarer och skit.
- Det är en vändpunkt, eller hur? - Ja, det är slutet på en era.
Jag tycker att det vi gjort de senaste åren har varit banbrytande-
-vad gäller vad vi kommit undan med.
Vissa kommer säkert att säga att vi sålt oss.
Men vi har kontroll på allting.
Rough Trades roll är att ge oss stöd, inte att lägga sig i.
Jag är nöjd med dealen.
Stäng av, så säger jag sanningen.
Jag har ett radioprogram, jag har min stolthet och det måste bli bra.
När jag vill få fart på programmet spelar jag dem.
Då spelar jag Sleaford Mods.
Energin höjs och då känner jag mig upplivad.
Jason sprutar ur sig orden-
- och hans dialekt är annorlunda, så jag förstår inte vad han säger.
De är väldigt välorganiserade, så de skickade mig den här boken.
Den ser ut som en engelsk grammatikbok.
Med en liten penis och allt, som en stämningshöjare.
Jag ska läsa en...
Jag kunde relatera till den här texten, eftersom...
En gång var jag...
En gång var jag en fattig, arg...
...musiker från vischan.
Man var tvungen att åka till storstan och träffa mäktiga människor. Så...
"Sat around the bloke's house. He liked me cause I made some comment"-
- "about the early history of his fuckin' country."
"Big mirror, lumps of drugs. His own private lift, shit pieces of art."
"Matter-of-fact statements about he's pickin' his kid up in two hours."
"Twat."
"As if. You're brave. You're brave."
"Yeah, ain't we all? "Chain smoke your fags."
"I ain't listening to you, mate. I just wanked in your toilet."
"Polish that, you connoisseur."
"I'm a connoisseur, I've conned you, sir." Han leker lite med orden...
Hur som helst, "wanked in your toilet..."
- Jag kan se den killen... -Klart fan han kan!
Det tror jag säkert att han kan. Fantastiskt.
Jaha... Då var kärleksaffären över.
Den var kort, den var passionerad, den var het.
Vi kommer gärna hit igen-
- så om ni har fem minuter över, rösta på Sleaford Mods!
Kom igen! Kom igen!
Kom igen!
Sleaford Mods, tack!
I slutändan är han ett as, han är ett as-
- jag är ett as, du är ett as... Vi är alla jävla as.
- Ett gäng as. - Okej, börja om.
Översättning: Arnar Jonsson Btistudios