LÁSKY ČAS
Vždycky jsem věděl, že jsme dost divná rodina. Především já.
Moc vysoký. Moc hubený. Moc zrzavý.
Máma byla fajn, ale jiná než ostatní.
Byla spolehlivá, potrhlá, věčně zaměstnaná a nesentimentální.
Jejím módním vzorem byla královna.
Táta byl normálnější. Vždycky měl dost času.
Po padesátce přestal učit na univerzitě
a vždycky si našel chvilku na pokec. Popřípadě mě nechal vyhrát v pinčesu.
A vždycky dokonale oblečený mámin bratr, strýc Desmond,
trávil čas tím, že byl strýc Desmond.
Byl to ten nejšarmantnější a nejhloupější člověk na světě.
Duchem byl stále jinde, ale nikdy jsme nezjistili kde.
A nakonec Catherine. Katie. Kit Kat. Moje sestra.
V rodině praktických sak a účesů žila tahle...
...přírodní bytost
s elfíma očima, fialovými tričky a věčně bosýma nohama.
Vždycky pro mě byla a je nejskvělejší osoba na světě.
Bylo to celkem pěkné dětství se zajetými rytmy a zvyky.
Ještě když mi bylo 21, pili jsme denně na pláži čaj o páté.
V létě v zimě jsme bez ohledu na počasí házeli žabky a jedli sendviče.
Každý pátek večer jsme koukali na film.
Bez ohledu na počasí.
A jednou ročně probíhal příšerný novoroční večírek.
Jo, jen si dojdu pro jedno.
Jsi naprosto skvělý.
Já jsem Katie. Co piju?
Tohle stojí děsně peněz.
-Na zdraví. -Na zdraví.
Pojď, už je skoro půlnoc. Jdeme tam všichni. Našel jsem ti...
Ježišmarjá!
Každý někdy udělá chybku. To neřeš! Pojď!
6, 5, 4...
...3, 2, 1...
Šťastný Nový rok!
Šťastný Nový rok.
Promiň.
Ráno jsem se vzbudil s kocovinou, styděl jsem se za sebe
a netušil jsem, že mi ten den navždy změní život.
Vstávej, blbečku.
Máš jít za tátou.
Ty brďo! Sexy pyžamo.
Time, pojď dál.
Můžeš se... posadit.
-To je hodně oficiální. -Vlastně jo.
Je to pro mě zvláštní chvíle. Když mi bylo 21, taky jsem ji s otcem zažil.
Navždy mi to změnilo život,
takže jsem z toho dost nervózní.
Tak spusť. Zní to hodně tajemně.
Jo.
Time, drahý synu.
Je to zkrátka tak, že muži v naší rodině...
Bude to znít zvláštně. Připrav se, že to bude divné a strašidelné.
Máme rodinné tajemství.
A to tajemství spočívá v tom, že muži v naší rodině umějí...
...cestovat v čase.
Přesněji řečeno cestovat do minulosti. Do budoucnosti to nejde.
-To je fakt divný fór. -To není fór.
Takže ty, děda a jeho bráchové, všichni umějí cestovat v čase?
-Přesně tak. -A ty to pořád děláš?
Ano. Není to zas takové drama.
Cestuju jen ve svém životě, tam, kde jsem byl a pamatuju si to.
Nemůžu zabít Hitlera ani přefiknout Helenu Trojskou. Bohužel.
Přestaň!
-Kdyby to byla pravda, což není. -Je.
Není. Ale kdyby byla, což není.
-Ale je. -Není. Ale i kdyby, jak to uděláš...
To je na tom nejjednodušší.
Jdeš na temné místo, nejlíp do velké skříně, v nejhorším na záchod,
zatneš takhle pěsti, pomyslíš na moment, kam chceš, a jsi tam.
Po chvíli hrkání, frkání a drkání.
-Páni! -Stejně dobrá reakce jako každá jiná.
Já vyhrkl: "A kurva!" Ale to bylo v 70. letech.
-Děláš si ze mě srandu. -Nedělám.
Proč bych lhal někomu, koho mám docela rád?
Ale až se sem vrátím ze skříně, kde si postojím se zaťatými pěstmi,
-tak si mě nepřej! -To ještě uvidíme.
Time, podnikni něco zajímavého.
Nepřej si mě!
Myslím to vážně.
Tak jo.
-Jsi v pohodě, Time? -Jo, jasně.
Pojď, už je skoro půlnoc. Musíme ti najít...
-Půlnoc! -10, 9, 8, 7...
...6, 5, 4...
...3, 2, 1, šťastný Nový rok!
-Děkuju, Time. -Není zač, Polly.
-Ví o tom máma? -Kdepak!
A co...
Efekt motýlích křídel? Zatím se kvůli nám civilizace nezhroutila.
-Bude to složitý rok. -Složitý život.
-Cos s tím dělal? -Já si vybral knihy a jen knihy.
Četl jsem všechno dvakrát.
Dickense třikrát. Co z voleje napadá tebe?
-Kromě lepšího sestřihu... -Jo...
...jsou na ráně peníze.
Hodně sporná volba. Dědovi zničily život, zůstal bez lásky a přátel.
Nikdy jsem nepotkal šťastného boháče.
-Bylo by fajn nemuset pracovat. -Cesta do záhuby. Vem si strejdu Freda.
-Co se mu stalo? -Lautr nic. Promarnil život.
Použij to na věci, co ti doopravdy zpříjemní život. Dobře si to rozmysli.
Upřímně řečeno v tuhle chvíli...
...by bylo super, kdybych díky tomu sehnal holku.
-Hustý. -Jo.
Nářez.
Pro mě to vždycky bylo o lásce. Toho léta jsem vstoupil do oka bouře.
Charlotte, sestřenice Kit Katina hezkého, leč podlého přítele Jimmyho.
Přijela k nám na dva měsíce.
-Jen jednoho. -Ne, oba.
Time!
Namažeš mi záda?
Jasně!
Dost horlivý.
Ale ne!
-Mám to ve vlasech? -Jo!
Time.
-Namažeš mi záda? -Jasně. Vydrž chvilku.
Tak jo.
Díky.
Příjemné.
Je to můj obor.
Bylo to léto plné slunění a muk.
Pozval jsem potřeštěného kámoše Jaye na tenis. Měl jsem vedle něj vyniknout.
To jsem se přepočítal!
-Co blbneš? -To ne!
Vedle Charlotte jsme jako blbci vypadali oba.
Jak se má člověk soustředit na hru?
Jak má člověk normálně existovat, když se před ním takhle producíruje?
Nikam se to neposouvalo, až bylo najednou skoro pozdě.
-Charlotte, poslední oběd. -Ne!
Bylo moc fajn, žes u nás strávila celé léto.
-Děkuju. -To ano.
Že je to tak, Desmonde?
-Prosím? -Je fajn, že tu Charlotte strávila léto.
-Kdo je Charlotte? -Ale prosím tě. Sedí vedle tebe.
Ale ovšem.
Charlotte.
Rád vás poznávám.
Taky jsi rád, že tu Charlotte byla celé léto?
-Jo. -Srpen je pryč.
-Tolik jsem ho toho naučila. -Tys vždycky věděla, jak na to.
Dále.
-Charlotte. -Ano?
Jsi tu poslední večer. Můžu se tě na něco zeptat?
Jo. Ptej se.
Ne, počkej.
Nejde o lásku?
O lásku? Co?
Kit Kat mi řekla, že kdyby na to došlo, mám na tebe být drsná
a říct ti, že mě máš brát jako sestru a nemáš dělat blbosti.
Nebo jsem se právě děsně ztrapnila a ty sis přišel pro noční tenisové rady?
-Ne. Šlo o lásku. -Aha.
To je od tebe moc milé.
Škoda žes to nechal na poslední noc.
Měl ses plížit po chodbě, dokud jsme měli čas.
-Poslední večer byl špatný nápad? -Moc.
Vypadá to jako lehce urážlivý nápad na poslední chvíli.
Poslední večer by nikdy nezabral.
Tak fajn. Chápu.
Dále.
-Time. -Charlotte.
Ahoj.
-Ahoj. -Posaď se.
Nejspíš to tušíš.
Během toho měsíce jsem se do tebe zamiloval až po uši.
Bylo jasné, že se to stane,
protože máš tvář a vlasy bohyně.
Ale i kdybys neměla krásnou tvář
a z prapodivných zdravotních důvodů bys neměla žádné vlasy,
stejně bych tě zbožňoval
a zajímalo by mě, jestli bys čistě náhodou nemohla moje city opětovat.
Mám návrh.
Uvidíme, jak se léto vyvine, a zeptej se mě znova poslední večer.
-Poslední večer? -Ano.
Zkus to poslední večer. Uvidíme, co se stane.
-Je to vzrušující. -Jo. To je skvělý plán.
-Naprosto skvělý. Poslední noc. -Poslední noc.
Mockrát děkuju.
Dobrou, Timíku.
První velké ponaučení.
Žádné cestování v čase nikoho nedonutí, aby se do vás zamiloval.
Moje životní láska odjela.
Hned další den jsem odjížděl já.
Tu máš. Neutrať to všechno najednou.
Díky.
Nevolej moc často. Máma nemá ráda, když ji pořád někdo ruší.
Jo. Dík.
Sedl jsem na vlak do Londýna a jel vstříc budoucnosti a přítelkyni.
Bydlel jsem kousek od Abbey Road u tátova kamaráda, dramatika Harryho.
Je fajn mít ve městě známého, když je tam člověk nový.
Ty vole, co chceš?
-Jsem Jamesův syn. -Koho?
-James Lake. -Co je s ním?
Prý máte volný pokoj.
Běž dovnitř a čekej.
Tiše. Myslím to vážně. Ani muk.
Jinak tě zabiju.
Když jsi zazvonil, měl jsem jediný dobrý nápad za poslední desetiletí.
Teď je pryč.
Prevíte mrňavej!
Jak se má táta?
Vždycky mi připadal divnej.
-Fakt? -Nikdy jsem ho neměl rád.
-Vypadá máma pořád jako Andy Warhol? -Cože?
Tohle je moje žena.
-Pěkná. -Nejdřív by se ti nelíbila.
Sarkastická kráva.
Ale pak by sis uvědomil, že je to nejlepší ženská na světě.
Proto mě taky opustila.
A jsme tu.
Nedělej tu moc rachot, hlavně při sexu.
-To nehrozí. -Bože, dva zoufalci v jednom baráku.
Tohle je moje dcera.
Vyspi se s ní, jestli chceš. Zdá se, že to dělají všichni.
Tahle konstelace romantice moc nenahrávala.
Práce mi v tom taky nepomohla. Právnický svět je plný mužů.
Ahoj, já jsem Rory. Děsně rád tě poznávám.
Třeba z nás budou kámoši.
-Vy jste kdo? -Tim Lake.
Snad budete lepší než tenhle šašek.
-jdeme, rogere. -jsem rory.
Jsem tu už rok a půl. Vlastně už dva roky.
Uplynul osamělý půlrok. Stále jsem žil jen s Harrym.
Já ve dne v noci právničil a on dokončoval svou poslední hru.
Bez ohledu na to, kolik bylo na světě holek, jsem vždycky skončil s Roryem.
Až jednoho ulítlého večera s ulítlým Jayem
se zčistajasna přihodil zázrak.
Číšníci jsou... To bys neuhodl! Jsou slepí.
-Děláš si srandu? -Nedělám. Jsou jak netopýři.
Jsme rádi, že jste přišli. Ať se vám tu líbí. Carlo vás odvede ke stolu.
Super. Maestro, veďte nás.
Položte mi ruku na pravé rameno. Váš kamarád se chytne vašeho ramene.
Dejte pozor, jsou tu schody a připravte se na úplnou tmu.
Kdyby vám to nevadilo, posadil bych vás ke dvěma děvčatům.
-To zní skvěle. -Vy si teda věříte.
To jo. Taky jsem dost fešák.
-Tady někdo je. -Ahoj.
-Jsem Mary. -Já Tim.
-Matka se taky jmenuje Mary. -Hodí se k ní to jméno?
Svým způsobem. Ale je zmužilá, takže Bernard by asi pasoval líp.
-Někdo mi sáhl na loket. -Já to nebyl.
To je horší. Když ne ty, tak kdo?
-Já taky ne, sahám na něco jiného. -A taky toho okamžitě necháš.
Holky, teď upřímně. Která jste hezčí?
-Já. -Ona.
Výtečně!
-Já vypadám jako Kate Mossová. -Fakt?
Ne. Spíš jako veverka.
-Tobě se líbí Kate Mossová? -Zbožňuju ji.
-Málem jsem dneska měla její šaty. A ty? -Ne! Na mně její hadry vypadají děsně.
-Vážně máš za týden narozky? -Jay je ze všeho u vytržení.
-Já ho nesnáším. Jaká je Joanna? -V podstatě je prostitutka.
Je to jahodová pěna. Chceš ochutnat?
-Tak jo. -Kde máš pusu?
-Tady. -Dobře. Tady?
-Proboha, co to bylo? -Moje oko.
Mám celkem hodně jahodové pěny v oku.
-To mě moc mrzí. -Nemusí. Je to nový zážitek.
Tak se uvidíme venku?
-Jo. Bezva. -Bezva.
-Bojím se. -Jo, já trochu taky.
-Mám ji na lopatkách. Co ty? -Nevím. Ale zněla nádherně.
-Joanna? -Jay.
Ty jsi ale kus.
Co si ještě někam vyrazit? Toho ubožáka se zbavím.
Spěcháme. Sežeň tágo a možná ti dám číslo.
Nebo ne. Ještě nevím. Ani mě nehne!
-Ahoj. -Ahoj.
-Kde je...? -Šla s Jayem... Vzala ho... Nevím.
Aha. Tak já už asi...
Nevadilo by ti dát mi na sebe číslo?
-Ne. -Kdybych ti musel zavolat kvůli...
...něčemu. Tak jo.
-Jsem Mary. -Mary.
A je to.
Myslel jsem, že ten mobil je starý krám, a najednou je to moje nejcennější věc.
Fakt se ti líbím?
I moje šaty?
Zbožňuju tvoje šaty.
-A vlasy? Nemám je moc hnědé? -Miluju hnědou.
-Ofinu mám nově. -Je perfektní. Ta je na tobě nejlepší.
Mary! Jedeme! Mám tágo a ten jeho vadnej kámoš na mě furt útočí!
Tak jo, už jdu. Moment.
-Doufám, že se ještě uvidíme. -Uvidíme.
Tak jo. Fajn.
Dobrou noc.
Dobrou.
Co se stalo?
Prosím tě, co sis to udělal?
Nic. Povrchové zranění.
-Na. -Díky.
-Možná víš, že jsem měl dneska premiéru. -No jo! Jak to proběhlo?
Dobře.
Vypadalo to na mistrovské dílo.
-Fakt? -Fakt.
Dokud, a to byl podle mě kruciální moment,
dokud hlavní herec neměl největší okno v divadelní historii.
-Ne! -Ano!
Nezapomněl normálně text. Zapomněl ho v takovém rozsahu
jako žádný jiný herec v dějinách herectví.
Kritiky nebudou hlásat:
"Bylo uvedeno velké mistrovské dílo!" Ale: "Velký herec má Alzheimera!"
-To je pohroma. -To je slabé slovo.
To je Titanic divadelních premiér. Ale nikdo nepřežil.
Žádné ženy, děti. Dokonce ani Kate Winsletová ne.
Všichni jsou mrtví.
-Uvidím, co se dá dělat. -Jak to myslíš?
Obvoláš všechny londýnské kritiky, že jim ho vyhulíš,
když zapomenou, že jsme seděli půl hodiny v úplném tichu a čekali,
až si ten vůl vzpomene aspoň na kus textu?
To úplně ne.
Ano.
Dobrý den, Sire Tome, jsem Harryho kamarád. Co text?
Co myslíte tím textem?
Ve scénách u soudu jsou některé části textu celkem složité.
Možná by stálo za to se na ně ještě jednou podívat.
Trochu si to osvěžit.
Vypadni, ty magore pošahanej!
Ať už tě tu nevidím, nýmande zrzavej!
Blbeček povýšenej...
Nyní obhajoba.
Prožil jsem mnoho nudných let.
-Skvělé! -Ale během té přehlídky ztraceného času
jsem ještě nikdy neviděl tak otřesný justiční omyl.
Chce k tomu obžaloba na závěr něco dodat?
Promiňte, s dovolením. Pardon...
Chce k tomu obžaloba na závěr něco dodat?
Pánové...
Pánové, považuji dnešní jednání soudu za velice důležité.
Nicméně ujasněme si jednu...
...prostou a zásadní věc.
A tou je život viníka!
Jeden z herců vypadal, že usnul.
Tady máme blbečka, co v půlce zmizel. Přišels o nejlepší scénu, ňoumo.
-Promiň. -Cos říkala výpravě?
-Neuvěřitelná! -Myslíš? Já ne. Moc hnědá.
Mary.
Ne!
Je pryč!
Večer tu byly dvě holky. Jedna nejkrásnější na světě.
Druhá vypadala jako hezká prostitutka. Nevíte, jak se jmenovaly?
Ano. Už je to dost dlouho, co odešly. Podívám se.
Obávám se, že ne. Neměly rezervaci a platily hotově. Je mi líto.
V pohodě. Paráda. Jen je to konec mého života. Mockrát děkuju.
Hlavu vzhůru, kámo. Bydlíš s největším žijícím britským dramatikem.
Obvykle je nečtu, ale tomuhle jsem neodolal.
Harry Chapman byl shledán vinným z geniality.
Musím jít. Teď hned.
-Proč? -Zbožňuje Kate Mossovou.
-Dík, že tu jsi, Kittle. -Nic lepšího na práci nemám.
-Co Jimmy? -Dal mi kopačky.
Už zase?
-Co práce? -Vyrazili mě.
Idioti.
-Kafe? -Ano.
-Až teď jsem si všimla té kočky. Vidíš? -Vidím. Je dobrá.
Panebože!
-Panebože. -Co je?
To je ona.
To je ona!
Běž na ni.
Promiň.
-Ahoj. -Ahoj.
Jak se máš?
Dobře.
Moc rád tě vidím.
My se ale neznáme.
A do prdele!
-No jasně že ne. -Ne.
-Nejspíš sis mě s někým spletl. -Ne, to ne!
Jmenuješ se Mary.
Tohle je každopádně divné.
Jak to víš?
-Vypadáš jako Mary. -V jakém smyslu?
-Moje máma je Mary. -Vypadám jako tvoje máma?
Ne. Jsi mnohem hezčí.
-Pěkná ofina. -Mám ji nově, asi je moc krátká.
Díky.
Ráda jsem tě poznala.
Měla bych jít, protože na mě čeká kamarádka a tebe vůbec neznám.
-Vůbec tě neznám! -Jo, je to na hlavu.
Tak trochu.
-Ahoj, Mary. -Ahoj.
-Ne! -Jak to šlo?
Hrozně špatně.
-Úplně děsně. -Musíš za ní znova.
-To zvládneš. -Druhý pokus.
Vypadá pokaždé jinak...
Pardon. To jsem zase já.
-Ahoj. -Promiň.
Joanno, to je...
-Tim. -Ahoj. Těší mě.
Vůbec Tima neznám, ale jeho máma se jmenuje Mary.
Stala se mi s Mary divná věc. S někým jsem si ji omylem spletl.
Chci se zeptat, jestli bych si výstavu nemohl doprohlédnout s vámi.
-Moje sestra Kit Kat právě odchází... -Jo.
-Čau. -Ahoj.
A tak se tu asi budu cítit osaměle.
Jasně.
Nejspíš bychom měly odmítnout.
To jo, ale hezky se usmívá a má srandovní vlasy.
Jo.
Dobře.
Ale musíš slíbit,
že nejsi za prvé blázen.
-Jo. -Ne.
A za druhé ofinový fetišista.
Jsem jen fanoušek Kate Mossové číslo jedna.
-Bože! -Vážně?
To si pište.
Taky myslíš, že její kouzlo tkví v její minulosti?
Když člověk srovná její rané neformální fotky s tímhle, tak ví,
že je to pořád i přes módní byznys normální drzá nahá holka z pláže.
Líp bych to neřekl. Tak to zkrátka je. Naprosto souhlasím.
-Mléko? -Ano.
-Cukr? -Ne.
-Přítel? -Ano!
-Ne, ty nemáš přítele. -Vypadám, že nemám přítele?
-Vypadám, že o mě nikdo nestojí? -Ne! To je teda hrubost!
Já to tak nemyslel. Jen jsem to nečekal.
-Chodíš s ním teprve krátce? -Ano. Tamhle jde. Ruperte!
-Je to krasavec! -Rupert?
Ahoj!
Omlouvám se, že jdu pozdě. Byl jsem za tátou.
Ahoj, Rupíku!
Rupík?
Tohle je Tim. Vůbec ho neznáme.
Nepůjdeme pak do kina? Popcorn, cola. Budeme se tulit.
Kdy přesně jste se seznámili?
Teprve před týdnem.
Byla to trochu vichřice, viď, čoklíku?
Musíme si ujasnit, co říkat před lidmi.
Čoklíku ne?
-Ne. -V žádném případě.
Vyličte mi to první setkání podrobně.
Dobře.
Bylo to... Joanno?
-17. června. -Joanna pořádala večírek.
Peklo na zemi. Rupert mě z něj zachránil.
-Kde byl ten hrozný večírek? -V mém bordelózním bytě.
-A ten je kde, nabízí se otázka? -Ty jsi detektiv?
Ne, mám hodně vizuální představivost. Rád si dělám úplnou představu.
26 Courtfield Gardens, SW5. Kolem půl deváté.
Ohoz - jako coury. Stačí?
Určitě. A ještě by mě zajímalo, kdys tam dorazil ty? Brzy? Pozdě?
Načas. Volala mě má pravá láska.
Panebože!
Je mi trochu špatně. Asi ty muffiny. Na borůvky si člověk musí dát pozor.
Hned jsem zpátky.
Jste krásný pár.
-Trochu bizár. -Je fajn.
-Mně se líbí. -Mně taky.
-Nazdar, my se známe? -Ne, já jsem Maryin kamarád.
Ona má ještě nějakého kámoše? Tos mě ohromil! Tak sláva!
-Hot dog? -Jo.
-Vyráběla jsem je hodiny! -Dík.
Odporný. Úplně nedovařený. Zatím čau.
-Ahoj. -Ahoj.
Tim.
-Mary. -Jako moje matka. Ne, to radši ne.
Budu znít troufale, ale vidím, že ti tahle párty přijde jako peklo na zemi.
Nechceš se místo toho se mnou jít někam najíst?
Hned teď.
-Prosím? -Tohle jsem si měl víc promyslet.
Popovídáme si o Kate Mossové.
-Já ji zbožňuju. -Podle mě je u ní klíčová minulost.
Když se srovnají její rané neformální fotky s těmi z módního byznysu,
tak je jasné, že je to pořád normální drzá nahá holka z pláže.
Naprosto s tebou souhlasím.
Když půjdeme teď, stihneme víc předkrmů.
Líbí se mi tvoje oči.
I zbytek tvého obličeje.
-Víc předkrmů? -Deset výtečných předkrmů.
-Až po tobě. -Díky.
-Deset minut na párty je víc než dost. -To jo.
Hlavně na téhle.
Zdravíčko!
To byl blbec!
Jo.
Čím se živíš?
Dělám lektorku v nakladatelství.
Ne! Ty se živíš čtením?
Přesně tak. Čtu.
To je skvělé. Jako by se někoho ptali, čím se živí, a on by řekl, že dýchá.
Dýchám a jsem za to placený.
-Jak ses k té práci dostala? -Hele, chytráku, a co děláš ty?
Já jsem právník. Tak trochu.
To je sexy.
-Fakt? -Podle mě jo.
V obleku u soudu, zachraňování lidských životů. Docela sexy.
Ale ne tak sexy jako čtení. Sedíš v kanclu v křesílku a čteš...
Už toho nech. Hodně těch knih se potom dostane k nakladateli.
-Je to obrovská zodpovědnost. -O tom nepochybuju.
Ale když si čteš normálně, štve tě, že vlastně pracuješ?
Pořád musím myslet na to, jestli bývalou prostitutku ještě baví sex.
-Myslíš na to pořád? -Ne, občas.
Fajn. Kdybys na to myslel pořád, byl by to důvod k zamyšlení.
-Štve tě číst noviny? -Vyptával ses mnoha prostitutek?
Když čteš jídelní lístek, myslíš si: "To přečtu jedině za prachy na dřevo."
Kolika prostitutek se chceš zeptat?
Pojedeš do východní Evropy a Thajska?
Doprovodíš mě k autu?
Jo. Proč ne.
Prima nápad.
-A ty? -Mám tři starší bratry.
Proboha. Kde jsou?
Za tebou.
Nemohlas zaparkovat?
-Prosím? -Už k tomu autu jdeme hrozně dlouho.
Parkuju u mě před domem. Na večírek jsem měla odvoz.
Aha.
Fajn. Skvěle.
Dobře.
Jsme tu.
Ježiš.
Auto, dům. Dům, auto.
"Všechno v ažůru"
To dává smysl. Je to logické.
No teda!
Klíče!
Jdu do ložnice. Vezmu si nové pyžamo.
Dobře.
Za minutu můžeš přijít a sundat mi ho.
Jestli chceš.
Jedna minuta.
Ahoj.
Jejda! Jsi v pořádku?
Jo.
-Promiň. -V pohodě.
-Rozepínání je vepředu. -Prosím?
Rozepíná se vepředu.
Jasně.
-Díky. -Není zač.
Šikula.
Příště to určitě bude lepší.
Podle mě to bylo docela pěkné.
Bylo to vážně pěkné.
Omluvíš mě na minutku?
Jo.
Ahoj.
Nástraha.
V podprsenkách se vyznáš.
Myslím, že celkem jo.
Krása. Někdo to napoprvé pěkně zvorá.
Amatéři.
Omluvíš mě na vteřinu?
Jasně.
Nemohl jsem se dočkat.
No teda!
Nejlepší večer mého života.
Mám podezření, že teď se za celý život nejlíp vyspím.
Jednou to mému panu dokonalému stačilo?
Nejsem si jist, že to bylo úplně fér.
-Jdeme pozdě. -Ne.
To stíháme. Je teprve... Ježkovy voči!
Tak to máme průšvih.
Odnesu si tě zpátky domů!
-Měj se! -Ahoj!
Ne!
Mám špatnou zprávu.
-Umíráš? -Tak špatná není.
-Umírám já? -Ne. Přijeli naši a jdou sem na návštěvu.
Proboha! Vaši? Rodiče z Ameriky?
-Kdy? -Teď.
Řekli mi to, já tobě ne, myslela jsem, že to jako vždycky zruší, ale nezrušili.
-Teď hned? -Hned teď. Měl by sis vzít kalhoty.
Proboha! No jasně.
-Promiň. -Vědí o mně?
Něco jsem zmínila, nic konkrétního.
Jsou dost konzervativní. Tyhle kalhoty radši ne.
Tak jo.
Ach jo.
Zdrž je!
-Pojďte nahoru. -Co?
Neradi čekají.
-Bydlím tady? -Rozhodně ne!
-Spíme spolu? -Jo, ale orální sex ne.
-Orální sex jsem ani zmiňovat nechtěl. -Fajn. Nezmiňuj.
-Myslíš, že na to dojde řeč? Pomoz mi. -Když tak to důrazně popři.
Táta by se zeptal? Praktikoval jste s dcerou poslední dobou cunnilingus?
Člověk nikdy neví.
-Připraven? -Jo.
Jsou tu.
-Ano, jsou. -Za tebou.
-Tati! -Ahoj.
-Mami! -Ahoj.
-Tohle je Tim. -Dobrý den.
Máme přijít později, až budeš sama?
To by nešlo,
protože Tim tu bydlí.
Vážně? S tebou?
Ano. Ale orální sex neprovozujeme.
Co prosím?
Omluvte mě.
Time, řekněte nám, ze které části země jste.
Z Cornwallu. Je tam moc pěkně. Je to výběžek na konci. Vypadá jako bota.
-A jste právník, že? -Ano. Nikdy neprohraje.
Myslíš si, že nemůže vyhrát, a vtom něco vymyslí a zase vyhraje.
Odpovídáte někdy na otázky sám?
Obvykle ano, ale dneska ne, protože z té nervozity pořád mluvím.
Miluju ho a chci, abyste ho taky měli rádi.
Holčičko.
Promiňte. Time, předávám ti slovo. Jeď.
-Myslím, že otec... -Můžu říct ještě něco?
Jo.
-Díkybohu, že je to za námi. -Mám na zítra lístky do divadla. Půjdeš?
Ne.
Budu celý den spát.
V tom ti návštěva divadla nezabrání.
Nejlíp v životě jsem se vyspal na Královské shakespearovské společnosti.
Ne, vezmi někoho jiného. Miluju postel a nesnáším divadlo.
Tak jo.
Který zoufalec bude mít v sobotu večer čas, když mu to řeknu až zítra?
Bravo!
-Tamhle je Charlotte. -Kdo?
-Moje první láska. -Kde?
Tamhle. Pod cedulí východ.
-Ta stará paní? -Ne, ta úchvatná blondýna.
-Ta tmavovlasá? -Ne. Blondýna znamená, že je blond.
Zůstaň tady. Vážně. Zůstaň!
Charlotte!
Panebože, Time!
Strašně ráda tě vidím!
-To je moje přítelkyně Tina. -Ne!
-To je úžasné! Těší mě, Tino. -Co je na tom úžasného?
Některé věci jako Charlottino odmítnutí člověka poznamenají na celý život.
Teď, když vím, že má přítelkyni, ze mě spadlo obrovské břímě
a můžu se zase stát sebevědomým heterosexuálem.
Není moje přítelkyně v tomhle smyslu.
Prosím?
Myslíš, že jsem lesba?
Ne.
Jasně že ne. Je to jen přítelkyně.
Ano. Ne. Kamarádka, co je holka, což zjevně jsi.
Jdu za přítelem, který je kluk.
Panebože, Time!
Ráda tě vidím. Páni!
To je moje přítelkyně Tina.
Ahoj, Tino. Ale na tenhle výraz si dej pozor.
Spousta staromilců by přítelkyni pochopili jako lesbu.
Když říkáš, že je Tina přítelkyně, pomysleli by si, že je lesba.
Já jsem lesba.
-Vážně? -Vadí ti to?
Ne. Zbožňuju to.
Já půjdu...
Je tu holka, co mi před třemi lety zlomila srdce.
-Pojď ji pozdravit. -Radši to necháme plavat. Pojď.
Překrásný večer. Miluju to tu. Hemžení, barevné obrazy. Jsem tu šťastný...
-Time! -Charlotte!
-Ráda tě vidím. -To je překvapení!
To je moje přítelkyně Tina.
-Je lesba. -Drž hubu.
-Ahoj, Tino. -No teda!
Nikdy by mě nenapadlo, že existuješ mimo Cornwall.
Jdeme na večeři, ale bylo by fajn si někdy někam vyrazit.
-To bych rád. -Pozdravuj Kit Kat. Jak se má?
Dobře. Londýn jí moc nesedí.
-Jimmy se s ní občas vídá. -Fakt? Odkdy?
Vždycky spolu něco měli.
A ty jsi...
-V pohodě. -Ptá se na jméno.
-Roger. -Tak se nejmenuješ.
Ne, jsem Rory.
-Těšilo mě, Rory. -Jo.
Už bychom měly jít.
-Ráda jsem tě viděla. Měj se. -Ty taky. Ahoj.
Ta je nádherná.
Kdyby se s ní člověk měl vyspat, tak by z toho umřel.
Rozepnul bys jí košili, uviděl prsa, vybuchly by ti oči,
-miloval bys ji slepý a pak bys umřel. -Číslo mi nedala. Všiml sis?
Time!
Poslala jsem Tinu na večeři samotnou. Máš hlad?
-Jo. Jasně. -Super! Ahoj, Rogere.
Výborně. Díky za divadlo. Triumf!
-Kam chceš jít? -Kam chceš.
Tomu nemůžu konkurovat!
Myslím, že jsme ty letní prázdniny trochu promarnili.
Kdybychom mohli cestovat v čase, možná bych neodmítla.
Bydlím za rohem.
Doprovodíš mě domů?
Jo.
-Jo? -Jasně.
Tak jsme tady.
Vevnitř je to o moc hezčí.
To určitě.
-Takže? -Takže...
Takže...
Takže bylo pěkné...
...tě vidět, Charlotte. Krásný večer! Byla to radost.
Ale teď musím jít,
protože musím něco důležitého udělat. Teď hned.
Vzbuď se.
-Co je? -Mary!
Chtěla by sis mě...?
Nebuď sobec, spím.
To se nedělá.
Bezva.
To šlo skvěle.
-Vzbuď se. -Co je?
-Vzbuď se. Musíme si promluvit. -Proč?
Musím se tě na něco důležitého zeptat.
Nepočká to do rána?
Asi ne.
Ale mně je tak dobře.
Zdál se mi překrásný sen.
Co se děje?
Proč jsi pustil hudbu?
To souvisí s tím, na co se tě chci zeptat.
Počkej.
Romantická hudba.
Chlap, co má důležitou otázku.
Klečíš?
Klečí.
To tě ta hra tak nudila, že ses rozhodl požádat mě po ní o ruku?
Tak nějak.
Jo. Přesně tak.
Vezmeš si mě?
Napadá tě nějaká odpověď?
Ano? Ne? Zmiz mi ze života, zoufalče?
Myslím, že si vyberu...
...ano.
Děkuju, žes mě požádal.
A děkuju, že to nebyla melodramatická žádost o ruku se spoustou lidí kolem.
Nesnáším lidi.
Já taky.
Dojdu vypnout to rádio.
Prima nápad.
Děkuju. Nezlobte se, ale je trochu unavená.
Ale moc vám děkujeme.
Teď běžte.
To je nádhera!
-Asi nebudeme spolu v pokoji. -Fakt?
Když ti nabídnou čaj, odmítni.
-Ahoj. -Mami, to je Mary.
-Mary! -Dobrý den.
-Vy jste ale kočka. -Ne, jen mám na sobě...
-...hodně řasenky a rtěnky. -Ukažte.
No jo. Fajn.
Pro dívku je moc zlé, když je příliš krásná.
Brání to rozvoji jejího smyslu pro humor a osobnosti.
Čaj?
-Moc ráda. -Sakra, celý den v háji.
Je to vzácná návštěva. Hrníček bez praskliny.
-Žabky. -Házejí je od dob, kdy byl takhle malý.
Jaké máte chyby? Myslím drobné slabůstky.
Jsem hodně nejistá.
Roztomilé.
Občas mám hodně špatnou náladu.
Moc důležité. Jak jinak byste ho donutila, aby bylo po vašem?
A taky mám slabost pro vašeho syna.
Já taky.
Ale radši mu to neřekneme, aby mu nenarostl hřebínek.
Bez míčku mi to děsně jde.
-Co si o ní myslíš? -Už teď ji mám radši než tebe.
Na tohle jsem úplně zapomněl. Jimmy Fontana: Il Mondo.
Nejlepší deska od Itala, co vypadá, že má na hlavě mrtvého jezevce.
-Ty máš tu desku. -Ano! Sleduj ty brejle!
Pojď na to, hrajeme!
Mimořádná hra. Poprvé proti sobě ve finále světového šampionátu
ve stolním tenise hrají otec se synem a ani jeden z nich není Číňan.
Úžasná výměna mezi bývalým šampiónem
a jeho synem, prvním britským zrzavým stolním tenistou.
-Mladík umdlévá. Má slzy v očích! -Nemá!
Brzy mít bude!
Ahoj.
Ahoj! Nevěděl jsem, že tu jsi.
-Jo. Na chvíli jsem dorazila. -Aha.
Co práce?
-Jak tu jsi dlouho? -Pár týdnů.
Sakryš.
Takže život v Londýně?
-Hrůza. -Jasně.
-Je tu Mary? -Ano.
-Kde? -Dole.
Buď jemná.
Zjemna!
Opatrně!
Taky tě ráda vidím. Snažím se udělat dobrý dojem.
Děláš dobrý dojem.
Chci vám říct něco důležitého.
Vzrušující.
Po určitém přemýšlení jsme se rozhodli, že se vezmeme.
To je nádherná zpráva!
Koho si bereš?
Tady Mary.
Díkybohu!
Bylo by trapné, kdyby si bral jinou.
Ještě promiňte. Svatba bude už brzo,
protože taky čekáme dítě.
-Jste těhotná? -Ano.
-A kdo je otec? -Doufám, že Tim.
Díkybohu. Bylo by mrzuté, kdyby to byl někdo jiný.
-Musíme to rozhodnout dneska večer. -Co?
Všechno.
Zatím jsi rozhodl jen to, že půjdu k oltáři za zvuků písně
Il Mondo od nějakého italského úchyla.
-Skvělý song. -Řekla jsem jasné ne.
Mám návrh. Za každé tvoje rozhodnutí si sundám jeden kus oděvu.
Pozorně vás poslouchám, mladá dámo.
Kde se chceš brát?
Doma. Nikde jinde svatbu nechci.
-Tak jo. -Panebože!
Dobře. Kdo nás oddá?
Místní farář se žlutými zuby a huňatým obočím.
Dobře. Jeden kus pro Hagrida.
-Svědek? -Sakra!
Svědek? Teď!
Nevděčná věc. Urazíš ty, co si nezvolíš, a naštve tě ten, co si ho vybereš,
protože zvorá proslov a celé to zkazí!
-Chceš vidět prsa? -Chci!
-Jay. -Když chceš.
-Nejlepší kámoš, ale je to blbec. -Jo, všechno podělá.
-Rory? -Určitě?
-Ne, Harry. -Harry! Jdeme na to!
-Rory! Promiň. -To byl podfuk!
Dobře. Svatební cesta?
-Pension ve Skotsku. -Kvůli Skotsku si kalhotky nesundám.
Na víc nemáme. Sundej si je.
-Ne. -Sundej si je!
-Chci dva týdny na Bali! -Sundej si je!
To ne!
-To ty? -Já ne.
Pro tebe.
-Zachytila jsem se! -Mám ho! Držím ho!
Pomoc!
Jo!
Všichni za mnou!
-Ježkovy voči! -Proboha!
Sakra!
to snad ne!
tumáte.
Pojďte! Tudy!
Ježišmarjá!
Dobrý den, já jsem Rory.
Když mě Tim požádal, ať mu jdu za svědka, zděsil jsem se.
Řekl jsem si, že nejlepší bude sehnat si o proslovech knihu. Tady je.
Radí v ní, ať si vzpomenete na hodně vtipné příhody.
U nás v práci se stala jedna opravdu vtipná věc.
Byl to dost složitý případ.
Šlo o amortizaci vlastnictví porozvodového majetku.
Uvedu vás do kontextu. Obžalovaný...
Tim mě požádal, abych jako svědek pronesl proslov, a já hned vypálil:
"Ty vole, kolik mi za to zacvakáš? Já zadarmo nepíšu."
Tohle byly holky, který pro něj byly tenkrát k mání. Nazdar, holky!
Takhle daleko se s každou z nich dostal. Rozklíčuju vám čísla.
Pětka. Kuřba.
Osmička. Úplný průnik.
Připijme si na muže s nejhorším účesem, ale nejlepší nevěstou v místnosti.
Dámy a pánové, na Tima a Mary.
-Na Tima a Mary. -To jsme my.
-Měl jsem říct, že tě mám rád. -Řekls to. Nepřímo.
Nejsem si jist, že říct to nepřímo ve svatební den stačí.
Nedělej to. Je to v pohodě. Líbilo se mi to. Nemusíš.
Udělám, co budu chtít. Na chvíli mě omluv.
Později vám možná povím o mnoha Timových nedostatcích
v normálním životě a stolním tenise.
Ale teď je důležité říct jednu...
...vážnou věc. V životě jsem měl rád jen tři muže.
Otec byl studený čumák, takže zbývá drahý strýc Desmond,
pochopitelně B. B. King a tenhle mladík.
Tomu, kdo se žení, bych poskytl jedinou radu.
Ve finále jsme si všichni podobní,
zestárneme a vyprávíme dokola stejné historky.
Zkuste si vzít někoho...
...laskavého.
On je laskavý
a má dobré srdce.
Na moc věcí, co jsem v životě udělal, hrdý nejsem, ale jsem velmi hrdý,
že jsem otcem svého syna.
Omlouvám se, že ruším, ale nepodepsal byste se mi?
Ne.
Jsem na svatbě, abych oslavoval pravou lásku.
Nebudu se podškrabovat na kus hadru, který pak střelíte na eBayi,
abyste si na příští svatbu pořídila lepší hučku.
-Vidím, že ses seznámil s tetou May. -Proboha! Měly by se nosit jmenovky.
Teď jsi na řadě ty, Kittle Kattle.
Já nevím, strejdo.
Kluci nejsou moc hodní.
Nejsou?
Na mě moc ne.
Vždycky si dovolují a na oplátku mi toho mnoho nedávají.
-Mňamka. -Jo? Líbí se mi, jak říkáš mňamka.
-Měli jsme vybrat míň deštivý den? -Ne.
Za nic na světě.
Uf.
Začíná to.
Spousta nejrůznějších dní.
Zábava!
Posy.
Je to Posy.
Nejkrásnější holčička na světě.
Chceš k taťkovi. Já vím.
Nikdo vás nepřipraví na to, co se stane, až budete mít dítě.
Držíte ho v náruči a víte, že je to teď na vás.
Nikdo vás nepřipraví na tu lásku a strach.
Ta je roztomilá.
Tys byl strašně ošklivé mimino. Vypadals spíš jako šimpanz.
Když jsem tě poprvé uviděla, ulevilo se mi, že jsme daleko od londýnské zoo.
-Ukažte mi, jestli bude pracovat nohama. -Určitě bude pracovat nohama.
-Podívej. -Dokáže cokoli.
Broučku.
Nikdo vás nepřipraví na to, jak ho budou mít rádi vaši milovaní.
A na lhostejnost bezdětných přátel.
-Chceš ke strejdovi Jayovi? -Ne, díky, v pohodě.
Se šokující rychlostí se musíte přestěhovat a vůbec na to nemáte.
-Koukni, co jsme našli. -Kdo to je?
-Drahoušku. -Promiň.
Cestování v čase vypadá najednou skoro zbytečné,
protože každá drobnost je nádherná.
-Jak se jmenuje? -Horác. Aspoň myslím.
No ovšem.
Nejdůležitější prý je, aby kmotr přinesl dárek větší než dítě.
Drž tlamu, šplhoune.
Klid, já jí nepřinesla nic. Nedozví se to, ještě nemá mozek.
Tebe jsem tu nečekala, Harry. Dětská oslava není tvůj styl.
Mě sem podvodně nalákali. Měl tu být zadarmo chlast.
Děti nesnáším.
-Kde je Kit Kat? -Nevím. Měla přijít kolem třetí.
Speciálně pro ni jsme koupili fialové cupcaky.
-Už je tu. -My o vlku a vlk za dveřmi.
Počkáme na tetu Kit Kat.
-Ahoj. -Jimmy. Kde je sestra?
-Myslel jsem, že je tady. -Nepřišla.
To je špatné.
Co tím myslíš?
Ráno jsme se pohádali. Kvůli blbosti, ale ona pila...
Pak šla pro auto, že sem pojede. Řekl jsem jí, že se sejdeme tady.
Baz Luhrmann v jedné písničce tvrdí, že strachovat se o budoucnost
je stejně platné jako snažit se vyřešit rovnici žvýkáním žvýkačky.
Opravdové problémy jsou věci, o které by vás nenapadlo se strachovat.
Co se stalo?
Pohádali jsme se a...
...asi jsem nebyla úplně střízlivá.
-Jak na tom je? -Špatně.
Kdy od tebe odešla? Odkud? Přesně! Přesný čas a přesnou adresu.
Jsme tu. Omlouváme se!
Pojď.
-Ahoj. -Tady je.
Bydlí tu nějaká malá holčička?
Jo. A je nadšená.
Je dole.
Všechno nejlepší, Posy.
-Promiň, musel jsem pro Kit Kat. -Neměla přijet sama?
Nemohla.
-Je v pohodě? -Potom.
Mám o Kit Kat starost.
Jo, já vím.
Když jsme pili čaj, pila víno.
Jimmy se k ní nechoval hezky. A odmítla fialové cupcaky.
Musíme to nějak napravit.
Jo.
Jenže...
Jestli se to má spravit, musí to nejspíš udělat sama.
Možná.
Možná ne.
Kočko, co se stalo?
Jsi nejlepší na světě. Jsi stejně skvělá jako moje žena. Já to nechápu.
Možná že jsem zoufalec rodiny.
Každá rodina někoho takového má.
Někoho, kdo nemá úspěch, dělá chyby, komu život nastavuje nohu.
Třeba jsem ten zoufalec.
Ne.
Řeknu ti tajemství, ale slíbíš, že ho nikomu neprozradíš.
-Nikdy jsme tajemství neprozradili. -To ano.
Slib mi, že ho nikdy, nikdy, nikdy...
...nikdy, nikdy, nikdy...
...nikdy, nikdy neprozradíš.
Ano.
Umím cestovat v čase.
Proč stojíme ve skříni pod schody?
Vrátíme se v čase a ty uděláš některé věci jinak.
-Mám ráda, když si děláš legraci. -Chytni mě za ruku. Zavři oči.
Ty vole!
No ty vole!
Ty kráso!
To je fór? Můžu se vrátit kamkoli, a ty mě vezmeš na nejhorší párty všech dob?
Bohužel. Jdeme.
-Máme práci. -Jakou práci?
Zařídíme, že nepotkáš Jimmyho Kincada.
Rychle sem.
-Ale on se do mě teď zamiluje. -Tentokrát ne!
-Ty jsi Jennifer? -Jo.
Máš pěknou sukni, Jennifer.
-Díky. -Jasně, chápu.
Kdyby nepotkal mě, vyspal by se s nějakou jinou.
Zničíme to hned v zárodku.
Omlouvám se, Jimmy.
-Znám tě? -Znáš.
A moc dobře. Promiň.
Tohle jsem měla udělat hned na začátku.
Šťastný Nový rok všem!
Zpátky do skříně.
-Co se stane teď? -Bůhví.
Doufám, že odteď se budeš vyhýbat povrchním hajzlům.
-Kdys začal být tak vážný? -Když mi došlo, že bych tě mohl ztratit.
Připrav se, možná to bude divné.
Něco bude jinak.
Panebože.
-Co je? -Jay.
-Ten Jay? -Ano.
A je úžasný.
Panebože!
Jdeme na to.
Pojďte.
Máma zrovna bouchla sušenky.
-Něco bych pro tebe měla. -Vím, co řekneš.
Dej si sušenku a přijď mi pomoct.
Ale nech zbytek strejdovi.
Jen poklízím.
-Ahoj. V pohodě? -Jo.
Stýskalo se mi.
-Máma chce, abych zahradničil. -Tak jo.
Jen to chci upravit, je tu chaos. Co je zvadlé, dej pryč.
-Tohle pryč? -Je to zvadlé.
Vidíš?
Úplně to rozkousali.
-Jak to šlo? -Nanejvýš uspokojivě.
To mám radost! Všechno mi musíš vylíčit.
Zvládneš večeři? Do šesti musím něco dodělat, nebo mě vyrazí!
Jo, strašně se na to těším.
Kde je ta nejkrásnější osoba?
Pojď, nastrkám ti tu míchanici do pusy!
Ahoj, chlapečku.
Počkej tu a já se za chvilku vrátím.
-Tati, můžeš na chvilku? -Jasně.
-Můžu se vrátit před narození? -Ne. To jsem ti měl říct.
Určitá spermie v určitý okamžik znamená konkrétní dítě.
Když změníš i nejnepatrnější věc, budeš mít jiné dítě.
Takže všechny dny až do včerejška zůstanou tak, jak byly. Jsou ztracené?
-Jako pro všechny ostatní. -Dobře. Zajímavé. Těžké.
Měj se hezky, tati, už musím jít.
Běžte domů.
Neodejdeme, dokud nezjistíme, jak zařídit, aby se to neopakovalo.
Už půjdete?
Musím opustit Jimmyho.
Nadobro.
Musím přestat pít.
Přestat dávat výpovědi.
A musím začít chodit...
...s někým hodným a nudným.
Jo.
-Víš, že hodný neznamená nudný? -Například?
Matt Damon.
Jasně.
Jdu do Matta Damona.
-Vidělas teď někdy Jaye? -Toho tvého?
Toho, co mu stojí vlasy a vypadá jako svoje vlastní loutka?
Zrovna mě napadl. Vždycky do tebe byl blázen.
-Fakt jo? -Jo.
-Bizár. -Asi ho pozvu na večeři. Přijdeš?
Možná.
-Nepočkáme, až budu v cajku? -Jo. Vypadáš úděsně.
-Joanno. -Díkybohu, že jste tu. To byl děs!
-To bude dobré. Kde je? -Horší noc jsem nezažila.
Kde je Posy?
Tady je! Ahoj!
Ahoj!
Kočičko, jak se máš?
Co si pořídit další?
Dej pokoj! Ne!
Bolí to a ztloustla jsem. Hrozně.
Malinko ztloustla. Řekni mamce, že chceš sestřičku.
Ne, řekni tátovi, že jsi ráda jedináček.
Naštěstí jsme byli mladí a neopatrní. Netrvalo dlouho a byli jsme čtyři.
Neuvěřitelné! Teprve tříletá Posy Lakeová
překoná ženský olympijský rekord v běhu na 10 metrů.
Zvládnou to! Už jsou tu! Skvělé!
-Nádhera! Jsi dobrá! -Celou dobu spí.
Pomoz mi! Jsem na nervy. Co si mám vzít na večeři s nejúspěšnějším autorem?
-Doděláme to a jdu za tebou. -Skvěle. Děkuju!
Ještě jednou!
Co tohle?
Nádhera! Vyřízeno! Jo!
Ne! Ber to vážně. Je to...
-Já nevím. Nelíbí se mi to. -Jo.
Jsou nudné. Vypadám neforemně.
Máš pravdu. Nudné a neforemné. Nelíbí se mi.
-Co tyhle? -Úžasné. A máme to.
-Ne! Lezou mi z toho prsa! -Fakt?
Prsa ti z toho nelezou.
Ale na těch podpatcích vypadám jako prostitutka.
-Tak bez podpatků. -To pak mám krátké nohy.
Chceš vypadat jako prostitutka nebo jako trpaslík?
Varuju tě.
-Ano! -Ne.
Ne!
Tohle se mi líbí!
Tohle je pod šaty, co si jdu teď zkoušet.
Darebáku.
-Tyhle? -To by šlo.
-Nebo tyhle? -Chyták! To jsou stejné šaty.
Ne!
Ne?
-Tyhle podle mě docela jdou. -Nádhera.
-Vážně? -Jo.
Tak skvěle. Dobře.
Co ty modré?
-Modré? -Jo.
Ty první, co byly nudné a neforemné, ale ve skutečnosti nebyly?
-Které jsou lepší? -Nevím, ale začínám z toho šílet.
-Asi si vezmu ty modré. -Dobře.
-Vezmu si tyhle. -Vypadáš báječně!
-Vážně? -Jo.
Díky.
Panebože!
-Kde je Posy? -Nechal jsem ji dole.
-Zavřels dveře do pracovny s rukopisem? -Myslím, že jo.
Podívej se mi do očí a poslouchej. V podstatě mám zničený život.
Musím na minutku ven.
Opovaž se!
Nezvedej to!
Co budu dělat?
-Měli bychom to zvednout. -Zvedni to a zabiju tě. Tím telefonem.
-Nezvednu to, ale musím ven. -Ne, nikam ven nepůjdeš.
Dobře.
Promiňte, pane McEwane, vaši knihu jsme přečetli skoro celou.
Zbytek je pomalovaný nebo skartovaný.
Jo.
Netušil jsem, že to Posy umí ovládat. Vlastně je dost šikovná.
Co se děje? Co potřebujete?
Mary...
Ne, všechno je... Promiň.
Syn ti to vysvětlí.
Matka.
Ahoj, mami.
Ne, to je v pořádku. Hned přijedeme.
Ahoj.
-Ahoj. -Mami, jak ti je?
-Upřímně? -Proč ne?
Jsem děsně naštvaná.
O život bez táty nemám vůbec zájem.
Mary, uvaříme čaj.
-Jak ti je? -Dobře. Jedla jsi?
Ovšem.
Desmonde.
-Jak se máš? -Velmi dobře, děkuju.
Ale je trochu horko.
Táta na tom není moc dobře.
Rakovina.
Ano.
Jsem z toho moc nešťastný, Time.
Na vaší svatbě řekl, že mě má rád.
-Má. -Já vím.
Byl to nejlepší den mého života.
Takže tohle je nejspíš nejhorší.
Tati.
Proboha živého!
-Ty taky? -Co?
Kit Kat sem právě vpadla celá ubulená a teď ty. Co vám máma řekla?
-Pravdu. -No a kromě toho?
Možná z kouření, ale to nezměním. Začal jsem, než jste se narodili.
Máma by se mnou určitě nechodila, kdybych nebyl takový sexy kuřák.
Stanovili diagnózu, jakmile to šlo, ale už bylo pozdě.
Kolik máme času?
Můžou to být i roky.
A doopravdy?
Obávám se, že pár týdnů.
Už jsme tenhle hovor vedli?
Jo.
-Co se stalo? -Neudržel jsem se.
Objal jsem tě.
-Promiň. -A cestování v čase...
Nikdy jsem neřekl, že se tím dá něco napravit.
Život je všehochuť pro každého.
Ježíš byl Boží syn a podívej se, jak dopadl.
-Ale připadá mi to jako podfuk. -Nemusí. Vlastně je to naopak.
V padesáti odcházejí z práce jen cestovatelé v čase s rakovinou,
co chtějí hrát víc pinčes se synem.
Jasně.
O to tedy šlo?
Mrzí mě, že jsme museli zavolat. Najednou se to hodně zhoršilo.
Musím ti říct něco důležitého. Nebo se tě ještě zeptám.
Chceš odhalit velké tajemství nebo si na to přijdeš sám jako já?
-Další tajemství? -Ne tak dramatické. O moc důležitější.
Fakt nářez.
Řekni mi to.
Ušetřím tím čas.
Vyjevil mi svůj soukromý recept na štěstí.
První část plánu zněla:
žij každodenní život jako každý jiný.
Naše současné stanovisko. Změněný odstavec je zvýrazněný.
Ruperte, nic lepšího z vás nevypadne?
Určitě ano, změníme to.
Číslo 2?
Dobré odpoledne, tady nebo s sebou?
-S sebou. -Dobře.
Dělá to 4,24.
Děkuju moc.
76 pencí nazpátek.
-Díky. -Děkuju.
Dopustil se podle vás obžalovaný John Welbeck podvodu? Je vinen?
Nevinen.
-Je to výrok vás všech? -Ano.
-Děkuji. Posaďte se. -Díkybohu.
Obžalovaný je zproštěn obžaloby.
Povstaňte.
-Zhasneme? -Jo. Náročný den.
Následovala druhá část tátova plánu.
Řekl mi, ať prožiju každý den znovu téměř stejně.
Poprvé s napětím a obavami, jež nám brání vnímat krásy světa.
A podruhé ať vnímám krásy světa.
Tak jo, tati. Zkusíme to.
-Vaše současné stanovisko? -Tady je to zrevidované.
Ruperte, nic lepšího z vás nevypadne?
Něco s tím proveďte!
"Totální kokot"
-Dobrý den. -Dobrý den.
-Tady nebo s sebou? -S sebou, prosím.
-Chcete tašku? -Ani ne.
6.23. Přeju hezký zbytek dne.
Děkuju. Nashle.
-Podívej! -Co je?
-Že je to krása! -Jo.
Poběž!
Nevinen.
Fantastické!
Takže ses dneska neměl špatně?
Ne. Měl jsem se fakt dobře.
Dneska byl vážně dobrý den.
Tak to se mi ulevilo.
Kdybys měl dneska špatný den,
nabídla bych ti, že se s tebou vyspím, abych ti to vynahradila.
Dobrou.
Byl to moc špatný den.
Všechno šlo moc špatně.
Vyhodili mě z práce.
A pak jsem někoho zabil.
To je ale moc špatný den.
-Hrozný. -Ano.
Úplně nejhorší.
To mě mrzí.
Některé dny se vám chce samozřejmě zažít jen jednou.
Dobrý?
Jsme na to připraveni?
Jasně že ne.
Odporný den.
Omluvte mě na chvilku.
Tohle je dokonalé.
V Dickensovi jsou tak aktuální vtipy a gagy.
Odkud jsi přišel?
-Je... -Aha.
Velký den.
Díky, že ses stavil. Jaký má strejda Desmond oblek?
-Dokonalý. -Výborně.
Říkal jsem, že chci Nicka Cavea?
-Zařízeno. -Děkuju.
Můžu ti kousek přečíst?
Čti. Mám spoustu času.
Myslím, že Římané si svými nosy museli jít navzájem hodně na nervy.
Možná že kvůli tomu byli tak roztěkaní.
Římský nos pana Wopsleho šel každopádně na nervy mně...
Co si myslíš o dětech?
Co je s nimi?
Nemáme jich moc.
Cože?
Máme jen dvě.
To je víc, než je povoleno v Číně.
Říkala jsem si,
že je čas na takové dítě pojistku.
Kdyby to jednomu hodně pálilo, aby si to druhé nepřipadalo hloupě.
Když si pořídíme třetí, budeme mít dva šťastné blbečky.
Co si o tom myslíš?
Bylo to nejtěžší rozhodnutí mého života.
Říct ano budoucnosti a navždy se rozloučit s otcem.
Co kdybychom chvíli počkali?
Jasně.
Máš pravdu. Jo.
Co teď?
Nebo teď?
Teď?
Jo.
Dobře.
Fakt?
Táta vždycky chtěl, aby nás bylo víc.
Navíc to nemusí hned vyjít.
Přesně.
Možná to bude už dneska v noci.
Neuvěříš, do jakých podrobností znám cestu do porodnice.
Omluvíš mě na chvilku? Jen si zajdu dolů.
Neuvěřitelně vyrovnaný boj.
Hrají dva fyzicky nejdokonalejší hráči v historii tohoto sportu.
Dav okouzlený mladším hráčem dojatě vzpomíná na slavnou minulost staršího.
Bože, já vyhrál!
Už roky jsem nevyhrál.
Konečně jsi dobrý.
Co dostanu kromě olympijského zlata?
-Bude ti muset stačit pusa. -Pusa?
Pusa!
Rozumím.
Je konec?
Je konec.
To je můj poslední čas navíc.
Dítě už je úplně na cestě.
Gratuluju.
Synu.
Tati.
Můžu pro tebe něco udělat? Chceš něco podniknout ty?
Nevím. Napadla mě...
...jedna věc.
Rychlá procházka.
Je to úplně proti pravidlům, ale když nic nezměníme
a budeme hodně opatrní, nic se nestane.
To by bylo pěkné.
Já se fakt snažím!
Musíš se sklonit.
Úplná porážka.
Jsem unavený.
Děkuju, tati.
Náš příběh dospěl téměř do současnosti.
Jako všechny rodiny jsme si zvykli na život po smrti. Bylo to pořád fajn.
Věci nabraly obvyklý rytmus podle ročních období
a všechno je skoro jako dřív.
Zvykli jsme si na to, že Kit Katje zase šťastná.
Pak na to, že je z ní máma.
l když ne moc dobrá a spolehlivá.
A nakonec jsem se ze svých cest v čase definitivně poučil.
Zašel jsem ještě o krok dál než táta.
Jdu vypravit děti.
Já na ně jdu.
Tak běž, flákači jeden.
Už se v čase nevracím. Ani na den.
Snažím se žít každý den tak, jako bych se vrátil jen do něj.
Užívám si ho, jako by to byl poslední den
mého mimořádného obyčejného života.
Ahoj, už jsi dole. To je skvělé. Děkuju.
Tak pojď.
Posy! Posy!
Je to v pohodě.
Cestujeme časem společně.
Každý den.
Můžeme se jedině snažit
se z té pozoruhodné jízdy co nejvíc radovat.
A je tam.
Ano, ano...
Tak zatím.
Ahoj.
Měj se.
KONEC
České titulky Veronika Sysalová
Dramaturgie titulků Anna Kareninová
Titulky vyrobil FILMPRINT DIGITAL