Förstår ni inte? Kryptons kärna kollapsar.
Vi kanske bara har några veckor kvar. Jag varnade er.
Att tömma kärnan är rena självmordet. Det påskyndar implosionsförloppet.
Våra energiresurser var uttömda. Vad skulle du ha gjort, El?
Sett mot stjärnorna, som våra förfäder gjorde!
Beboeliga världar finns inom räckhåll. Vi kan använda gamla utposter.
Menar du att vi ska evakuera hela planeten?
Nej. Alla här är redan döda.
Låt mig ta hand om kodexen, så tryggar jag vår ras överlevnad.
Det finns ännu hopp. Jag har hållit det i mina händer.
Det här rådet är nu upplöst.
- Enligt vems beslut? - Mitt.
Ni andra ska ställas inför rätta och få ert rättmätiga straff.
- Vad gör du, Zod? - Det jag borde ha gjort för länge sen.
Dessa lagstiftares eviga diskussioner har lett till Kryptons undergång!
Även om dina styrkor överlever har du inget folk att leda!
Anslut dig till oss. Hjälp mig att rädda vår ras.
Vi kapar de fördärvade släktled som ledde oss till det här.
Och vem avgör vilka släktled som får överleva, Zod?
Du?
Gör inte så här, El. Jag vill inte att vi ska bli fiender.
Du har övergett de principer som förenade oss.
Du tar strid mot ditt eget folk.
Jag aktar den man du en gång var, Zod...
...men inte det monster du har blivit.
För bort honom!
- Sir? Är allt som det ska? - Ur vägen!
Jag sa...
Koppla mig till Lara.
Jor... Bakom dig!
Du måste förbereda uppskjutningen. Jag kommer så snart jag kan.
H'Raka!
- Ser du kodexen? - Ja, precis under navet, sir.
Men det är brottsligt att bryta sig in i genesiskammaren...
Det spelar ingen roll längre, Kelex. Snart går världen under.
Jor-El! General Zod beordrar dig att överlämna kodexen.
Såja, H'Raka...
- Har ni hittat världen? - Ja.
Den kretsar kring en huvudseriestjärna precis som ni sa.
En ung stjärna... Hans celler ska frodas i dess strålning.
Populationen verkar intelligent.
Han kommer att vara en särling... Ett missfoster.
- De kommer att döda honom. - Hur då?
Han blir som en gud för dem.
Tänk om skeppet inte når fram?
Då dör han där ute... ensam.
Jag kan inte göra det. Jag trodde att jag kunde, men...
Lara... Krypton är dödsdömt.
Det är hans enda chans. Det är vårt folks enda hopp.
- Vad är det, Kelex? - Fem attackskepp närmar sig.
- Citadellets försvarskapacitet bedöms. - Jag laddar upp kodexen.
- Nej, vänta... - Lara...
Låt mig bara få se på honom.
Vi får aldrig se honom ta sina första steg.
Aldrig höra honom säga våra namn.
Men där ute bland stjärnorna...
...kommer han att överleva.
Farväl, min son.
Vårt hopp och våra drömmar färdas med dig.
Sikta mot huvudingången!
- Fantomdrivarna är uppkopplade. - Inled tändningen.
Vi har identifierat en motortändning i citadellet, general.
En uppskjutning... Försvara den här plattformen.
Jag vet att du har stulit kodexen, Jor-El.
Ge mig den och jag låter dig leva.
Det här ger hela Krypton en andra chans.
Inte bara de släktled du anser värdiga.
- Vad har du gjort? - Vi har fått ett barn, Zod.
En pojke. Det var Kryptons första naturliga födsel på flera hundra år.
Han kommer att bli fri. Fri att forma sitt eget öde.
Kätteri! Förstör det!
Lyssna på mig, Lara!
Kodexen är Kryptons framtid!
Avbryt uppskjutningen!
Nej!
Din son, Lara... Vart har du skickat honom?
Hans namn... är Kal, Els son.
Och han är utom räckhåll för dig.
Skjut ner det där skeppet!
Siktet låst.
Lägg ner era vapen! Ni är omringade.
General Zod...
Ni och era upprorsmän är skyldiga till mord och högförräderi.
Rådet dömer er till somatisk rekonstruktion i trehundra cykler.
Vill ni säga några sista ord?
Ni dödar oss inte själva! Ni vill väl inte fläcka era händer.
Men ni förvisar oss till ett svart hål i all evighet.
Jor-El hade rätt. Ni är dårar allihop!
Och du...
Tror du att din son är i säkerhet?
Jag ska hitta honom.
Jag ska återta det ni har tagit ifrån oss!
Jag ska hitta honom.
Jag ska hitta honom, Lara.
Jag ska hitta honom!
Ska ni inte söka skydd, lady Lara?
Vi kan inte skydda oss, Kelor.
Jor-El hade rätt.
Det här är slutet.
Skapa en värld som är bättre än vår, Kal.
Se upp! Håll ögonen öppna, annars blir du mosad.
Var fan kommer du ifrån, gröngöling?
Surra allt på däck, mina herrar! Vi har ett nödanrop från en oljerigg.
Civila skepp ska hålla sig på avstånd. Riggen exploderar inom kort.
- Uppfattat. Och besättningen? Kom. - Glöm dem. Det är ute med dem.
Du gröngölingen... Hämta min kikare!
Gröngölingen!
Det här är det sista syret. Vi klarar oss inte länge till!
Kustbevakningen här. Vi flyger förbi en sista gång.
Vänta! Jag ser folk på helikopterplattan!
- Få ombord den siste. Vi måste dra! - Vad gör du?
Flyg!
...när Kansas blev amerikanskt territorium?
Clark?
Hör du mig, Clark?
Jag frågade vilka som först bosatte sig i Kansas.
Hur mår du, Clark?
Clark! Clark!
Clark!
- Kom ut därifrån, Clark. - Låt mig vara.
Jag har ringt din mamma, Clark.
Clark?
Jag är här nu! Det är mamma, älskling.
Kan du öppna dörren?
- Vilket missfoster. - Lipsill.
- Han får inte leka med andra barn. - Vilken knäppis.
Vännen... Jag kan inte hjälpa dig om du inte släpper in mig.
- Världen är för stor, mamma. - Gör den mindre, då.
Bara... fokusera på min röst.
Låtsas att den är en ö långt ute till havs.
Ser du den?
- Jag ser den. - Simma mot den, älskling.
Vad är det för fel på mig, mamma?
Clark...
- Fick du tag i allt jag bad om? - Japp.
Du, rövhuvudet... Vad tyckte du om matchen?
- Lägg av, Pete. - Är du hans tjej, eller?
Jag vill höra vad han tycker.
Kom igen, pissnisse.
Min son var ombord på bussen. Han såg vad Clark gjorde.
Jag vet. Jag förstår att han tror att han såg...
...ett Guds verk, Jonathan. Det var försynen.
Du överdriver nog lite...
Nej. Lana såg det också, och Fordhams pojke.
Det är inte första gången Clark gör något sådant här.
- Jag ville bara hjälpa dem. - Ja, men vi har ju pratat om det här.
Eller hur? Du måste...
De här egenskaperna måste du hålla hemliga, Clark.
Vad skulle jag ha gjort, då? Låtit dem dö?
Kanske.
Det här är större än våra liv och våra närståendes liv.
När världen...
När världen blir varse vad du kan göra kommer allt att förändras.
Vår övertygelse, vår uppfattning om vad som är mänskligt... Allt.
Du såg väl hur Petes mamma reagerade? Hon blev rädd, Clark.
Varför då?
Folk är rädda för sådant som de inte förstår.
Har hon rätt? Har Gud gjort det här mot mig?
Berätta för mig!
Vi hittade dig i den här.
Vi trodde att myndigheterna skulle knacka på...
...men det var aldrig någon som kom.
Den här låg i din kapsel.
Jag lät en metallurg titta på den. Han sa att vad den än är gjord av...
...så finns det inte ens i periodiska systemet.
Man kan också säga att det inte kommer ifrån denna värld.
Det gör inte du heller.
Du är svaret på frågan: "Är vi ensamma i universum?"
- Det vill jag inte vara. - Jag förstår det.
Det vore en börda för vem som helst, men du är inte vem som helst-
- och jag måste tro att du...
Att du skickades hit av en anledning.
Allt du går igenom nu kommer du en gång att vara tacksam för.
När den dagen kommer måste du fatta ett beslut.
Antingen står du stolt inför människorna, eller inte.
Kan jag inte bara fortsätta låtsas att jag är din son?
Du är min son!
Men någonstans har du en annan far, som har gett dig ett annat namn.
Han skickade hit dig av en anledning, Clark.
Om det så tar dig resten av ditt liv, är du skyldig dig själv-
- att ta reda på den anledningen.
- Är inte du här för övningen? - Nej, det blev ändrade planer.
Man har visst hittat något konstigt på Ellesmereön.
- Det råtthålet? - Jag vet. Amerikanerna är också där.
Man kallar det "anomalt objekt", vad nu det betyder.
- Lägg av, Ludlow. Jag menar allvar. - Kom igen, Chrissy...
- Sluta! - Sätt dig.
Du... Låt henne vara.
- Vad händer annars, tuffing? - Annars... måste jag be dig gå.
Jag går nog när jag är färdig.
Där är han ju!
Det är inte värt det, vännen.
Glöm inte dricksen, din tönt!
Strike!
Tack!
- Hej! - Miss Lane!
Allt väl? Jed Eubanks från Arctic Cargo.
- Hur långt är det till stationen? - Basen ligger på andra sidan kullen.
Jag följer dig dit. Joe kan ta dina väskor.
- Joe! Hjälper du henne? - Ta det försiktigt, de är tunga.
Jag måste erkänna att jag inte är särskilt förtjust i Daily Planet.
Men det du skrev som inbäddad reporter var... imponerande.
Tja... Jag får skrivkramp om jag inte bär skottsäker väst.
Miss Lane! Jag är överste Hardy, här är dr Emil Hamilton från DARPA.
Ni kommer tidigt. Vi väntade er först imorgon.
Just därför kom jag idag. Kan vi inte bara reda ut en sak?
Jag är här för att vi befinner oss på kanadensisk mark-
- och appellationsdomstolen avslog ert försök att stoppa mig.
Om vi är klara med kukmätartävlingen kan ni väl visa mig vad ni har hittat?
NASA: S EOS-satelliter upptäckte avvikelsen först.
Isen stör signalen lite, men det finns definitivt något där.
- Kanske en gammal sovjetisk ubåt? - Nej, det är 300 meter långt.
Det är mycket större än allt från den tiden.
Men här kommer det läskiga...
Isen som omger objektet är nästan 20000 år gammal.
Miss Lane! Gå inte bort er. Det kan bli 40 minus om nätterna.
Vi skulle inte hitta er förrän till våren.
Här har vi det.
- Och om jag behöver kissa? - Det står en hink i hörnet.
Och vart är du på väg?
Hallå?
Det är ingen fara, det är ingen fara.
Du har en inre blödning. Om jag inte kauteriserar blödningen...
- Hur kan? - Jag kan sådant som andra inte kan.
Håll mig i handen. Det kommer att göra ont.
"Det överste Hardys team antog var en sovjetisk ubåt"-
- "visade sig vara något betydligt mer exotiskt."
"En isotopanalys av den omgivande isen"-
- "visar att objektet kan ha suttit fast i glaciären i över 18000 år."
"Och min räddare, då? Han försvann med objektet."
"Tydligen var hans yrkesbakgrund och identitet förfalskad."
"Min räddares existens väcker skrämmande frågor"-
- "men jag vet vad jag såg."
"Min oundvikliga slutsats är att objektet och dess besittare"-
- "inte kommer ifrån jorden."
- Jag kan inte publicera det här, Lois. - Några arbetare styrker ju min story!
Pentagon förnekar att det har funnits ett skepp.
Det är klart! Man kan inte vänta sig något annat.
Kom igen, Perry. Det är ju jag.
- Jag är en prisbelönt reporter. - Visa det, då!
- Publicera storyn, annars slutar jag. - Du är kontraktsbunden.
Jag tänker inte köra en story om utomjordingar bland oss.
Det kan du glömma.
- En whisky till damen. - Jag skickar dig originalartikeln.
Min redaktör vill inte publicera den, men om den råkar läcka ut på nätet...
Men har inte du kallat min sajt "en cancersvulst full av lögner"?
Det står jag för, Woodburn, men jag vill få ut den här storyn.
Jag vill att min mystiske man ska veta att jag känner till sanningen.
Rekursiv diagnos slutförd. Befogenhet verifierad.
Samtliga system i drift.
Att se dig stå där som en vuxen man...
Om bara Lara hade fått uppleva det...
- Vem är du? - Jag är din far, Kal.
Åtminstone en skugga av honom - hans medvetande.
Mitt namn var Jor-El.
Och Kal?
- Det är mitt namn. - Kal-El. Det stämmer.
Jag har så många frågor.
Var kommer jag ifrån? Varför skickade ni hit mig?
Du kommer ifrån Krypton.
Det är en värld där förhållandena är mycket svårare än på jorden.
För länge sedan...
...ville vår ras göra landvinningar och reste ut i universum.
Vi sökte nya världar att bosätta.
Det här spaningsskeppet var ett av tusentals som skickades ut.
Vi byggde utposter på andra planeter-
- och med enorma maskiner lyckades vi återskapa den miljö vi behövde.
Under 100000 år blomstrade vår civilisation.
Vi åstadkom underverk.
Vad hände?
Man införde artificiell populationskontroll.
Utposterna i rymden övergavs.
Vi uttömde våra naturtillgångar.
Det ledde till att vår planets kärna blev instabil.
Till slut gjorde vår militära ledare general Zod ett kuppförsök.
Men då var det redan för sent.
Din mor och jag förutsåg katastrofen-
- och vidtog åtgärder för att trygga din överlevnad.
Det här är en genesiskammare.
Alla kryptonier blev till i sådana här kammare.
Varje barn gavs en förutbestämd roll i vårt samhälle.
De blev arbetare, krigare, ledare och så vidare.
Din mor och jag menade att Krypton hade förlorat något värdefullt:
Valmöjligheter... och chanser.
Tänk om ett barn drömde om något annat än det samhället bestämt?
Tänk om ett barn strävade efter något större?
Du förkroppsligade den övertygelsen. Du föddes naturligt.
Det var därför vi tog sådana risker för att rädda dig.
Varför följde ni inte med mig?
Det kunde vi inte, Kal.
Hur gärna vi än ville det. Hur mycket vi än älskade dig.
Lara och jag var frukten av vår världs misslyckanden-
- precis som Zod, och vi var bundna till dess öde.
- Alltså är jag ensam. - Nej.
Du är lika mycket ett jordens barn som ett Kryptons barn.
Du har det bästa av båda världar i dig.
Din mor och jag ägnade våra liv åt att bevara den drömmen.
Människorna på jorden är visserligen inte som vi-
- men det tror jag är bra. Då gör de kanske inte om våra misstag.
Inte om du visar vägen, Kal.
Inte om du inger hopp.
Det är vad den här symbolen betyder. Symbolen för huset El betyder hopp.
Det hoppet innefattar en grundläggande tro på-
- att alla människor har potential att göra gott.
Det kan du skänka dem.
Varför är jag inte som de?
Jordens sol är yngre och starkare än Kryptons var.
Dina celler har frodats i dess strålning.
Den har stärkt dina muskler, din hud och dina sinnen.
Jordens tyngdkraft är svagare, men atmosfären mer gynnsam.
Här har du vuxit dig starkare än jag någonsin kunde ana.
För att lära känna din styrka måste du testa dina gränser.
Du ger jordens folk ett ideal att sträva efter.
De kommer att försöka hinna ikapp dig. De kommer att stappla.
De kommer att falla. Men tids nog...
...ska de stå vid din sida i solen, Kal.
Tids nog ska du hjälpa dem att åstadkomma underverk.
Hur hittar man någon som ständigt döljer sina spår?
Man börjar med historier från platser han har besökt.
Alla de vänners bekanta som hävdar att de har sett honom.
För vissa var han en skyddsängel.
För andra en gåta, en missanpassad vålnad.
Med tiden bildar historierna ett mönster.
- Jag söker Pete Ross. Känner du honom? - Ja, han jobbar på kaféet där borta.
Pete Ross?
Jag vill prata om en olycka du var med om som barn.
När skolbussen åkte ner i floden.
- Dusty! - Mrs Kent?
Jag heter Lois Lane och är reporter på Daily Planet.
- Tyst! - Jag vill prata med er om er son.
JONATHAN KENT ÄLSKAD MAKE OCH FAR, 1951-1997
Jag tänkte väl att du skulle hitta mig till slut.
Var kommer du ifrån? Låt mig få berätta din historia!
Tänk om jag inte vill att den ska berättas?
Den kommer ut ändå. Någon fotar dig eller hittar ditt hem.
Då försvinner jag bara igen.
Då måste du också sluta hjälpa folk och det tror jag inte att du vill.
Min far trodde att om världen får reda på vem jag är...
...kommer de att stöta bort mig, av ren rädsla.
Jag är trött på att vara försiktig! Jag vill göra något vettigt i livet.
- Så jordbruk är inte vettigt? - Det sa jag inte.
Vår familj är jordbrukare sedan fem generationer.
Din familj - inte min. Varför lyssnar jag ens på dig?
Du är inte min pappa. Du bara råkade hitta mig.
Clark.
Ingen fara, Martha. Clark har rätt.
Vi är inte dina föräldrar.
Men vi har gjort vårt bästa. Vi har fått improvisera allteftersom.
Kanske är vårt bästa inte längre tillräckligt.
- Du... Pappa... - Vänta.
Ta skydd under bron.
Ta skydd under bron!
Ta skydd!
Hon sitter fast!
Hank är kvar i bilen!
- Jag hämtar honom. - Nej! Ta med mamma till bron.
Hank! Hank!
Jonathan!
- Jonathan! - Stanna här, mamma.
Pappa!
Jag lät min far dö för att jag litade på honom.
För att han var övertygad om att jag måste vänta.
Att världen inte var redo.
Vad tror du?
- Se upp, Lois... - Perry har jagat dig.
Han vet att du är Woodburns källa och vill slita dig i stycken.
Jag sa åt dig att inte köra storyn. Ändå lät du Woodburn sprida den.
Nu vill utgivarna att jag ska stämma dig.
- Jag tänker i alla fall lägga ner den. - Bara så där?
- Vad hände med dina spår? - De ledde ingenvart.
Storyn fick kanske inte det genomslag du hade hoppats på?
Två veckors obetald semester blir din botgöring.
Gör du något liknande igen får du sparken.
Vi säger tre veckor eftersom du är så foglig.
Jag tror att du såg något, Lois.
Men jag tror inte ett ögonblick på att spåren har kallnat.
Så oavsett skälet till att du lägger ner...
...tror jag att du gör rätt. - Varför då?
Hur tror du att folk skulle reagera...
...om de visste att det finns en sådan här person?
Ja, spring till honom!
Ser man på!
- En reporter kom hit... - Hon är en vän. Oroa dig inte.
- Mamma... - Ja?
- Jag har hittat dem. - Vilka då?
Mina föräldrar. Mitt folk.
Nu vet jag var jag kommer ifrån.
Det är ju fantastiskt.
Jag är så glad för din skull, Clark.
- Vad är det? - Ingenting.
När du var liten låg jag vid din säng och lyssnade till dina andetag.
Du hade det svårt.
Du fick kämpa. Och jag var orolig hela tiden.
Du var orolig att sanningen skulle komma fram.
Nej... Sanningen om dig är underbar.
Det förstod vi så fort vi såg dig.
Vi visste att hela världen en dag skulle förstå det.
Jag är bara rädd att de ska ta dig ifrån mig.
Jag ska ingenstans, mamma.
Det lovar jag.
General Swanwick, sir.
Vad är det här - en komet? En asteroid?
Kometer ändrar inte kurs, general.
Jag ville visa er det här innan någon hobbyastronom sprider panik.
Skeppet tycks ha försatts i synkron rotation...
...men jag har ingen aning om varför.
- Har ni försökt ta kontakt? - Ja, men de har inte svarat än.
Nu spekulerar jag bara...
...men den som styr det där vill nog göra dramatisk entré.
VARNING
BYT SKRIVARTONER
Var kan jag hitta en ny toner?
- Vad är det som händer? - Du måste kolla in nyheterna!
Clark.
Ja? Jag kommer.
Ni är inte ensamma.
Det kommer in via RSS.
Ni är inte ensamma.
På min telefon också...
Mitt namn är general Zod.
Jag kommer från en avlägsen värld.
Jag har färdats över ett hav av stjärnor för att nå er.
Under en tid har en av mina medborgare levt i er värld.
Jag begär att ni återlämnar den här personen i mitt förvar.
Av okänd anledning har han valt att hålla sin tillvaro hemlig för er.
Han har försökt smälta in. Han ser ut som ni.
Men han är inte en av er.
Ni som känner till var han kan befinna sig-
- ska veta att planetens öde vilar i era händer.
Till Kal-El säger jag...
Överlämna dig inom 24 timmar...
...eller se hur den här världen får lida av konsekvenserna.
Vi vet inget om honom.
Om han verkligen inte vill något ont överlämnar han sig själv.
Annars kanske vi borde göra det.
Lois Lane på Daily Planet känner honom, så det är hon som borde frågas ut.
- Hallå? - Tittar du på den här skiten?
Har du träffat den här killen?
- Vet du var han är? - Nej. Det skulle jag ändå aldrig säga.
Hela världen står under hot.
Nu kan du inte hänvisa till källskyddet.
Det här är allvarligt, Lois. FBI är här. De snackar om förräderi.
Jag måste lägga på!
FBI! Upp med händerna! Släpp väskan!
I nuläget vet vi mycket lite om besökarna själva.
Enligt regeringen utgör de inte något hot-
- trots det illavarslande tonfallet. Men alla frågar sig förstås:
Vem är Kal-El - om han finns? Hur kan han ha gömt sig så länge?
Kom igen, Kent!
Kom igen, slå tillbaka! Upp med dig, Kent.
Jaså... Är det allt du har?
Kom igen, Kent...
Kom igen!
- Skadade de dig? - Det vet du att de inte kan.
Det var inte så jag menade. Hur är det med dig?
Jag ville verkligen slå till den där grabben.
Jag vet. Till viss del ville även jag det.
Men hade du mått bättre då?
Du måste bestämma dig för vilken typ av människa du vill bli.
Oavsett om den människan har god karaktär eller inte...
...så kommer han att förändra världen.
Vad vill du prata om?
- Jag vet inte var jag ska börja. - Var du vill.
Det där skeppet som dök upp igår... Det är mig de letar efter.
- Vet du... varför de söker dig? - Nej. Men den här general Zod...
Det finns inga garantier för att han håller sitt ord-
- men om jag nu kan rädda jorden genom att överlämna mig själv...
...så borde jag väl göra det?
- Vad är din magkänsla? - Att jag inte kan lita på Zod.
Problemet är...
...att jag inte vet om jag kan lita på jordens folk heller.
Ibland måste man chansa först.
Först därefter kommer tilliten.
Okej... Du har vår uppmärksamhet. Vad vill du?
- Jag vill tala med Lois Lane. - Varför tror du att hon är här?
Försök inte, general.
Jag tänker överlämna mig, men bara om ni garanterar att Lois släpps fri.
Varför överlämnar du dig till Zod?
Jag överlämnar mig till mänskligheten. Det är skillnad.
- Lät du dem sätta handfängsel på dig? - Jag kunde inte direkt vägra.
Och om de känner sig tryggare nu... är det bara bra.
Vad står S: Et för?
Det är inget S. I min värld betyder det "hopp".
Okej... Här är det ett S.
Vad säger du om...
...Superm... - Sir?
- Hej, jag är doktor... - Emil Hamilton. Jag vet.
Jag ser id-brickan i er bröstficka... plus en halv rulle minttabletter.
Jag ser även soldaterna i grannrummet som förbereder ett bedövningsmedel.
- Det kommer inte att behövas. - Vi måste vidta försiktighetsåtgärder.
Ni kan bära på ett främmande smittämne.
Jag har varit här i 33 år och har inte smittat någon än.
Vad ni vet, ja. Vi har anledning att vara försiktiga.
Miss Lane har fått veta vem ni är. Tala nu om det för oss också.
Låt oss lägga korten på bordet.
Ni kan inte kontrollera mig. Det kommer ni aldrig att kunna.
Men det gör mig inte till er fiende.
- Vem är då det - Zod? - Jag är rädd för det.
Oavsett vilket, har jag fått order om att överlämna dig till honom.
Gör det ni måste, general.
- Tack. - För vad då?
För att du trodde på mig.
- Det gjorde ändå ingen skillnad. - Jo, för mig.
De kommer. Du borde ge dig av.
Nu, Lois.
Kal-El... Jag är andrekapten Faora-UI.
Å general Zods vägnar framför jag en hälsning.
- Är ni högste befäl här? - Ja.
General Zod vill att den där kvinnan följer med mig.
Ni bad om utomjordingen - inte om någon av de våra.
Ska jag meddela generalen att ni inte vill samarbeta?
Jag bryr mig inte om vad du meddelar honom.
Det är ingen fara. Jag följer med.
Atmosfären på skeppet är inte anpassad till människor.
Från och med nu måste ni bära andningsmask.
Kal-El...
Du anar inte hur länge vi har sökt efter dig.
- Du är Zod, förmodar jag? - General Zod!
Lugn, Faora. Vi får förlåta Kal hans bristande etikett.
Våra seder är främmande för honom.
Nu borde vi fira... inte strida.
Inte strida.
Jag... känner mig konstig.
Svag.
- Vad är det som händer? - Han reagerar på skeppets atmosfär.
Du anpassade dig till jordens ekosystem, men aldrig till vårt.
- Hjälp honom! - Nej, det måste få ha sin gång.
Hjälp honom... Hjälp honom!
Hej, Kal.
Eller föredrar du Clark?
Det var vad de kallade dig, inte sant?
Jag var Kryptons militäre ledare, din far vår främste vetenskapsman.
Vi var bara överens om att Krypton var döende.
Som tack för att jag försökte rädda vårt folk och vår planet-
- förvisades jag och mina befäl till fantomzonen.
Men när vår värld förintades blev vi fria.
Vi drev omkring-
- dömda att sväva bland resterna av vår planet tills vi svalt.
Hur hittade ni till jorden?
Vi lyckades bygga om fantomprojektorn till en hyperdrive.
Din far gjorde något liknande med din farkost.
Den apparat som en gång var vår förbannelse...
...blev nu vår räddning.
Vi genomsökte de gamla utposterna i jakt på livstecken.
Men vi fann bara död.
De avskilda utposterna hade tynat bort och var döda sedan länge.
Vi tog tillvara det vi kunde - rustningar, vapen...
...till och med en världsmaskin.
I 33 år förberedde vi oss. Till slut såg vi den nödsignal-
- som du utlöste på det gamla spanarskeppet.
Det var du som ledde oss hit, Kal.
Nu har du makten att rädda återstoden av din ras.
På Krypton finns alla oföddas genuppsättningar-
- inkodade i ett medborgarregister.
Din far stal denna kodex och lade den i din farkost.
- Med vilket syfte? - För att Krypton ska återuppstå...
...på jorden.
Var är kodexen, Kal?
Om Krypton återuppstår... vad händer då med jorden?
Något måste utgöra vår grund.
Det medgav till och med din far.
Nej, Zod...
- Jag kan inte vara delaktig i det här. - Vad kan du då vara delaktig i?
Zod! Nej!
Nej!
Din far gjorde en hedervärd sorti, Kal.
- Du dödade honom. - Ja, det gjorde jag.
Och det har förföljt mig varenda dag sedan dess.
Men jag skulle göra om det om jag måste.
Jag har skyldigheter gentemot mitt folk-
- och tänker inte låta någon stå i min väg!
Ge mig en lägesrapport, major!
Två objekt har just lämnat utomjordingarnas skepp.
Där är de!
Skicka dit Ikon-4 och zooma in bilden.
Dagens kodord är treudd. Två främmande farkoster närmar sig.
- Nu syns Ikon-4! - Vilken hastighet har de?
380 knop. De går in över Kansas, men svarar inte på våra anrop.
Det är ingen idé att du försöker.
Den styrka du fick från solen har neutraliserats på vårt skepp.
I den här miljön... är du lika svag som en människa.
- Var kom ni ifrån? - Kommandonyckeln, miss Lane.
Tack vare er är jag nu uppladdad i skeppets stordator.
- Vem är ni? - Jag är Kals far.
- Kan ni hjälpa oss? - Jag skapade det här skeppet.
Jag kan göra dess atmosfär anpassad till människor.
Vi kan stoppa dem och skicka dem tillbaka till fantomzonen.
- Hur då? - Det kan jag lära er.
Sedan kan ni lära Kal. Hjälper ni mig?
Besättningen är varnad. Vi måste skynda oss. Ta nyckeln.
- Gjorde ni det där? - Ja. Ta ett vapen.
Vad är det som händer?
Till höger. Skjut!
Bakom er.
Spänn fast er i den öppna kapseln.
Trevlig resa, miss Lane. Vi möts förmodligen aldrig igen.
Kom ihåg att ni måste komma åt fantomdriven för att kunna stoppa dem.
Luta huvudet åt vänster.
- Talade Zod sanning om kodexen? - Slå till den där panelen.
Vi ville att du skulle få veta vad det innebär att vara människa-
- så att du en dag kunde utgöra en bro mellan två folk.
Titta...
- Lois... - Du kan rädda henne, Kal.
Du kan rädda dem alla.
Här är du trygg.
Är du oskadd?
Förlåt...
Jag ville inte avslöja något om dig, men de sökte igenom min hjärna...
Det gör inget, Lois. De utsatte mig för samma sak.
Clark!
Var är farkosten han kom i?
Dra åt helvete.
Där.
Kodexen är inte här.
- Var har han gömt den? - Jag vet inte.
Var är kodexen?!
Tror du att du kan hota min mor?
Vad har du gjort med mig?
Mina föräldrar lärde mig att skärpa mina sinnen, Zod.
Att fokusera... enbart på det jag ville se.
Utan hjälm tar du emot allting.
Och det gör ont... Visst gör det?
Gå in. Det är inte säkert här.
Det här är Guardian, ert stridsledningsbefäl.
Jag har varit i nära kontakt med de främmande varelserna.
De är extremt farliga. Vi har rätt att skjuta för att döda.
Uppfattat. Vi närmar oss målet.
- Ni har eldtillstånd. Fri eldgivning. - Uppfattat.
Thunder 11, vi har tre mål.
Bra träff, Thunder 11. Anfall genast igen.
Uppfattat, Guardian. Vi anfaller igen, 212 grader.
Thunder 11, skjut ut dig!
Skjut ut dig!
Ett objekt anfaller mig! Jävlar...
Du är svag, Els son. Osäker på dig själv.
Det faktum att du har moralkänsla, men inte vi-
- ger oss ett evolutionärt övertag.
Om historien har visat något alls...
...är det att evolutionen alltid segrar.
Stridsledningscentralen, vi närmar oss landningsplatsen.
Anfall målen!
- Vad gör vi med killen i blått? - Anfall samtliga mål!
Är du oskadd?
Vi autoroterar och kommer att krascha!
Var beredda! Vi kraschar!
Guardian är nere. Jag upprepar - Guardian är nere!
Guardian, hör ni mig? Thunder 12 anropar Guardian.
Guardian här. Sätt in allt ni har omedelbart norr om min position!
- Vi är i riskområdet. - Uppfattat. Lycka till, sir.
En bra död är sin egen belöning.
Du kommer inte att segra.
För varje människa du räddar dödar vi ännu en miljon.
Är det klart?
Kan vi få en lägesrapport, team Alpha?
Den här mannen är inte vår fiende.
Tack, överste.
- Mamma? - Det är ingen fara!
Snygg dräkt, grabben.
- Jag är hemskt ledsen. - Det är bara prylar, Clark.
De är ersättliga.
Men det är inte du.
Mamma... Zod sa att kodexen kan få mitt folk tillbaka.
Är inte det bra?
De vill nog inte dela världen med oss.
Clark! Clark...
Jag vet hur vi kan stoppa dem.
- Vad hände där nere? - Han uppdagade en tillfällig svaghet.
Det är oviktigt nu.
Jag har hittat kodexen. Den fanns aldrig i kapseln.
Jor-El tog kodexen, med DNA från en miljard individer-
- och knöt den till sin sons celler.
Alla Kryptons arvingar lever gömda i en flyktings kropp.
Måste Kal-El vara vid liv för att vi ska få tag i kodexen?
Nej.
Lossa världsmaskinen!
- Vad hände? - Skeppet delades itu.
En del färdas österut och en mot södra halvklotet.
- Vilken hastighet har objektet? - Nära mach 24, och den ökar.
Det ser ut att slå ned i södra Indiska oceanen.
- Resten av skeppet går ner. - Lägg upp det på skärmen. Herregud...
Koppla in fantomdriven.
- Nu lyder vi under världsmaskinen. - Aktivera.
- Vad anfaller de med? - Något slags gravitationsvapen.
Det samverkar med deras skepp.
På något sätt ökar de jordens massa och fyller atmosfären med partiklar.
- Herregud... De utför terraformning. - Vad är det?
En rymdteknisk metod för att förändra jordens atmosfär och topografi.
- De omvandlar jorden till Krypton. - Hur går det då för oss?
Det kanske inte kommer att finnas något "oss"...
General Swanwick... Överste Hardy är på väg in och har Superman med sig.
- Superman? - Utomjordingen. De kallar honom så.
- Vi har en plan, general. - Är det där vad jag tror?
Det är skeppet han kom i.
Skeppet drivs av en fantomdrive, som kan kröka rum.
Zods skepp har samma teknik. Om vi slår samman drivarna...
...skapas en singularitet. - Som ett svart hål.
Om vi öppnar den här porten borde de rent teoretiskt sugas in.
Ska vi bomba dem med det där?
Skeppet väger max 7,5 ton, så vi kan släppa det från en C-17.
Om jag inte stoppar den där maskinen blir gravitationsfältet allt starkare.
Om den där saken gör jorden mer lik Krypton...
...gör den inte dig svagare då? - Kanske.
Men jag tänker inte låta det hindra mig.
Du kanske vill backa undan lite.
Kanske lite till.
Faora! Ta befälet. Jag måste säkra genesiskammaren...
...och besöka en gammal vän.
Guardian är på väg mot Metropolis. Paketet är ombord.
F-35:orna närmar sig mötesplatsen. Ni borde se dem nu.
Kommandonyckeln godkänd. Genesiskammaren kopplas upp, sir.
Sluta medan tid är, Zod.
Du slutar visst inte kritisera mig ens som död.
- Du får inte använda kodexen så här. - Du kan inte hindra mig.
Min kommandonyckel upphäver din makt. Skeppet kontrolleras nu av mig.
Northcom Lightning 1 begär eldtillstånd.
Ni har klartecken att skjuta. Återkom med verkansrapport.
Gravitationsfältet drar ner robotarna. Vi måste komma närmare.
Okej, allihop... Vi evakuerar byggnaden nu!
Jag har förlorat min rotekamrat!
Skynda er hitåt, allihop! Fortsätt springa!
Jenny!
Perry!
In där!
- Vi kan leva tillsammans med dem. - Och anpassa oss som din son gjorde?
- Du pratar om folkmord. - Ja... och jag bråkar med en vålnad.
Vi är båda vålnader, Zod. Det Krypton du drömmer om är borta.
Skepp! Är det inkräktande medvetandet isolerat?
Utradera det. Jag är trött på den här diskussionen.
Du förändrar ingenting genom att tysta mig.
Min son... är långt bättre än du någonsin var.
Och han slutför det vi har påbörjat. Det kan jag lova dig.
Säg mig... Du består av Jor-Els minnen och medvetande...
Känner du även hans smärta?
Jag ska dra kodexen ur din sons lik-
- och återuppbygga Krypton på hans skelett.
Jenny... Var är du, Jenny?
- Här är jag! - Jag kommer!
- Jag sitter fast. - Vi ska få loss dig. Vänta lite.
- Nej! Lämna mig inte! - Vi lämnar dig inte.
- Lombard! Kom hit och hjälp mig! - Fan också...
- Vi måste flytta på den här. - Här. Tryck på, så lyfter jag.
- Herregud... - Det kommer närmare! Tryck på!
- Har vi klartecken att släppa paketet? - Nej, Guardian.
Han klarade det.
Guardian passerar nu röd linje och är fortsatt beredda.
Lycka till, Guardian. Ni har klartecken att släppa paketet.
Vi gör oss redo för sista rundan. Nu hänger det på er och Hamilton.
Det är inte sant!
- Är vi redo att släppa paketet? - Nej, Guardian.
- Den ska inte göra så här! - Vad ska den göra, då?
- Den ska åka ända in. - Får jag se?
- Ta över, andrepilot. - Andrepilot tar över.
- Vi är i position. Vad händer? - Vi har ett litet problem...
Lås siktet på det där flygplanet.
Siktet låst.
Stopp! Om du förstör det här skeppet-
- förstör du Krypton!
Krypton har fått sin chans!
Miss Lane! Där är inte säkert att stå!
Skynda dig!
En bra död är verkligen sin egen belöning.
- Är de borta? - Jag tror det.
Han räddade oss.
Du vet väl att det bara går utför efter första kyssen?
Det gäller nog bara människor.
Titta här...
Vi kunde ha byggt ett nytt Krypton i den här lorten.
Men du valde människorna framför oss.
Jag är ämnad att skydda Krypton.
Jag föddes med det som enda syfte.
Vilka handlingar jag än utför...
...oavsett hur våldsamma eller grymma de är...
...utför jag dem för mitt folks bästa.
Och nu har jag inget folk.
Min själ...
...har du tagit ifrån mig!
Dina människor ska allt få lida.
Jag ska ta dem ifrån dig en efter en.
Du är ett monster, Zod...
...och jag tänker stoppa dig.
Det här kan bara sluta på ett sätt. Du eller jag måste dö.
Jag fostrades till krigare, Kal.
I hela mitt liv har jag tränat upp mina färdigheter.
Var har du tränat - på en gård?
Om du älskar människorna så mycket...
...kan du sörja över dem!
Gör det inte!
Sluta!
- Sluta! - Aldrig.
- Är du dum i huvudet? - Den var en av era spaningsrobotar.
- Den är värd tolv miljoner dollar! - Den var det.
Jag vet att ni vill ta reda på var jag hänger min mantel.
- Det får ni aldrig veta. - Då måste jag få fråga...
Hur vet vi att du inte vänder dig emot Amerika?
Jag växte upp i Kansas, general. Mer amerikansk blir man knappast.
Jag är här för att hjälpa till, men måste få göra det på mina villkor.
- Det måste ni övertyga Washington om. - Och varför skulle de lyssna?
Jag vet inte, general. Jag får helt enkelt lita på er.
- Vad flinar ni åt, kapten? - Ingenting, sir.
Jag tycker bara att han är rätt läcker.
- Hoppa in i bilen. - Ja, sir.
Han var övertygad om att du skulle uträtta stordåd-
- och att du skulle vara uppgiften mogen när det var så dags.
Jag önskar bara att han hade fått se det.
Han såg det, Clark.
Vad ska du ta dig för när du inte räddar världen?
- Har du funderat på det? - Ja, faktiskt.
Jag måste ha ett jobb där jag kan bevaka omvärlden.
Där folk inte tittar snett när jag åker till farliga platser...
...eller ställer en massa frågor.
Kom igen, Lois. När ska jag få en chans?
Bästa platserna på matchen ikväll. Vad säger du?
Jag säger att du borde försöka bland praktikanterna igen.
Där går det nog bättre. Förlåt...
- Bästa platserna? - Nej...
Lombard, Lane... Ni ska få träffa vår nya reporter.
Det här är Clark Kent. Lycka till, grabben.
- Hej! Steve. - Trevligt att träffas.
Hej... Lois Lane. Välkommen till Daily Planet.
Jag är glad att vara här, Lois.