Minden napfelkelte egy új napot hoz.
Egy új kezdetet.
Reményt, hogy a dolgok ma jobban mennek, mint tegnap.
De nem nekem. A nevem Eep.
És ez itt a családom, Croodék.
Ha az állatbőrből és a meredek homlokból még nem jöttél rá,
elárulom, hogy barlanglakók vagyunk.
Napjainkat a barlangunkban tengetjük.
A sötétben.
Az éjjelek és nappalok egybefolynak.
Hát igen, otthon, édes otthon.
Amikor kimerészkedünk, alig találunk élelmet
ebben a veszélyes világban.
Én pedig alig bírom elviselni a családom.
Rajtunk kívül már senki sem maradt.
Régen voltak szomszédaink.
Gortékat egy mamut zúzta szét.
Horkékat lenyelte egy sivatagi vipera.
Erféket megcsípte a szúnyog.
Throgék meg megfáztak.
És itt vannak a Croodék. Azok mi vagyunk.
Mi életben maradtunk, mert apa vigyáz ránk.
Ő erős és követi a szabályokat.
Azokat, amiket a falunkra festettek.
Minden ami új, az rossz. A kíváncsiság rossz.
Nem szabad éjszaka kimenni.
Tulajdonképpen minden, amit jó móka lenne, az rossz.
Üdvözöllek a világomban!
De most elmesélem, hogyan változott meg minden egy szempillantás alatt.
Mert akkor még nem is sejtettük, hogy nem sokára
itt a világunk vége.
És a barlangunk falain nem voltak olyan szabályok,
amik erre felkészíthettek volna.
Eep, meg kellett volna várnod, míg jelt adok.
Eep?
Már ősidok óta abban a barlangban kuksoltunk!
Három nap nem olyan hosszú idő.
Ezzel a családdal az.
Eep, gyere le onnan.
Olyan... drámai vagy.
Nem, Sandy, gyere vissza!
Emlékezz a jelre! A jó kislányok megvárják a jelet!
Ugga!
Amint elkapom Sandyt, visszamegyek és megadhatod a jelet.
De hát már kijöttél.
Én várom a jelet, apa!
Most már mindegy, Thunk. Kijöhetsz.
De ha nem adod meg a jelet, lehet, hogy te nem is az apám vagy.
A jel nem arra való, hanem hogy tudd, még nem falt fel egy állat.
Akkor miért egy állat hang a jel?
Ez nekem zavaros.
Megvárom a jelet.
Anya, készen állunk.
Anya?
Még mindig élek!
Még korán van.
Te meg még mindig kövér vagy.
Reggeli alakzatot felvenni!
Komoly barlanglakó akciót akarok látni.
Gyorsan, hangosan
és egy csapatként dolgozunk.
És soha ne felejtsetek el félni!
CROODÉK
Hurrá! Reggeli!
Ki következik? Majd feldobással döntjük el.
- Fej vagy farok? - Fej!
Farok. Thunk nyert. Felkészülni!
Rendben. Thunk, indulás!
Gyerünk, Thunk.
Nagyszerű! Vidd a barlangba!
Mehet a gyerek!
Kapd el oket, Sandy!
Kapd el oket, anya!
A vénasszony kiesett.
Eep, bosszulj meg!
Köszi.
- Eep! - Dobom!
Apa, most már ehetünk?
Majd, ha hazaértünk.
Eep, ideje fékezni!
Eep!
Ki éhes?
Ez klassz volt, apa.
Tessék, Thunk. Igyál.
- Bocsi, apa. - Úgy tűnik, ma gyors kaját eszünk.
Semmi baj, múlt héten ettem.
Vigyázat, már csak két ujjnyi nap maradt!
Gyerünk, gyerünk!
Befelé!
A sötétség halált hoz. Ezt mindenki tudja.
Telihold van. Ideje tisztálkodni.
- Fuss, ha kedves az életed! - Te is, anya.
Nem szívesen szabadulok meg a szigetelő rétegemtől.
Anya, hangyás vagy.
Látod Sandy milyen jól viseli?
- Még mindig nem jött be? - Tudod, mennyire utálja a barlangot, Grug.
Kérlek, gyere vissza holnap.
Hogy utálhatja a barlangot, mikor olyan kényelmes.
De egy kicsit sötét.
Annyira azért nem sötét.
Eep! Eep?
Gyerünk, ideje bezárni a barlangot.
Eep!
Máris megyek!
Gyerünk.
Eep, azonnal gyere le!
- Ez egy hajszálon múlt! - Időben leértem, minden rendben volt.
- Mit csináltál ott fent? - Nem is tudom.
- Mit kerestél? - Semmit.
- Akkor miért másztál fel oda? - Nem tudom.
Miért nem tudod?
Ideje abbahagyni a keresgélést.
A félelem tart minket életben, Eep.
Soha ne felejts el félni.
Mi értelme ennek az egésznek?
- Tessék? - Úgy értem, miért vagyunk mi itt?
Miért csináljuk ezeket a dolgokat?
Senki nem ígérte, hogy a túlélés szórakoztató.
Itt semmi sem szórakoztató.
- Gyere már le onnan. - Grug?
- Eep? - Tessék?
- Hagyd békén! - Hát jó.
Nem értem miért kell neki saját párkány.
Erről van szó.
El kell gondolkoznia pár dolgon, ezért egyedül szeretne lenni.
Milyen dolgokon? És mennyi ideig fog gondolkozni?
Már így se figyel rám. Hé!
Látod, figyel.
Ha életben akar maradni, követnie kell a szabályainkat.
Mi lenne ha mesélnél nekünk. Eep szereti a meséidet.
Remek ötlet.
- Mit szólnátok egy meséhez? - Igen, mesélj nekünk.
Rendben. Ezt kölcsön vehetem? Köszönöm.
Eep, a kedvenced.
Már évek óta a kezembe se veszem.
Ma a Fürkésző medvebocs történetét mesélem el.
Sok évvel ezelőtt ez a kis medvebocs még életben volt.
Azért élt, mert hallgatott az apukájára
és életét rendszeres sötétségben és félelemben élte.
Tehát boldog volt.
De Fürkészonek volt egy nagy hibája.
Ő nagyon...
kíváncsi volt.
- Grug! - Tessék!
És egy napon, mikor egy fán ücsörgött,
a kíváncsi medvebocs úgy döntött, felmászik a fa legtetejére.
- Tényleg? - És amint elérte a fa tetejét,
meglátott valami újat és...
- meghalt. - Csak úgy?
Igen! Még most is látszik a rémület, ami az arcára fagyott.
És ma is ugyanúgy végződött a mese.
Értem, apa. Én soha nem csinálok semmi újat vagy másat.
Helyes, Thunk.
Na jó, mindenki élesítse meg a fogait aztán kupacba!
- Levegőt... - Te tudsz beszélni!
Én is ember vagyok, mint te.
Majdnem olyan, mint te.
Na jó, hé! Nem lehetne, ezt nem...
Csiklandós vagyok. Hé!
Hallgass! Nem lenne szabad itt lennem.
- Eep eltűnt. - Micsoda! Grug!
Maradjatok a barlangban.
Hú, te nagyon erős vagy.
- Nem, az a enyém! - Kérlek! - Nem!
- De haldoklik. - Ez az én zsákmányom.
Meg tudom javítani. Kérlek... Utálom a sötétséget.
Gyerünk.
Szót fogad neked.
Hát, úgy is mondhatjuk.
- Nap? - Nem. Tűz.
- Szia, tűz. - Ez nem egy élőlény.
De azt mondtad, hogy haldokolt.
- Igen, bocsi... - Onnan jött, ahonnan te?
- Nem, én csináltam. - Csinálj nekem is.
- Jó. - Csináld! - Nem belőlem jön ki.
Csináld!
Ezt túl gyakran csinálod.
Meghaltál?
Enyém lehet a tüzed, ha meghaltál?
Hé, ez nagyon hideg volt.
Gondolod? Aktiváljuk a kagylófüleket.
Egyetértek. Tigris lány, azonnal mennünk kell.
Alig ismerjük egymást.
- Én Guy vagyok. - Guy?
Ez pedig Öv. Szakács, szórakoztató, navigátor.
És nem engedi lecsúszni a nadrágomat.
- Mi az a "nadrágomat"? - És te ki vagy?
Eep.
Tisztázzunk valami, itt a világ vége.
- Tessék? - Én úgy hívom: A VÉG.
- Honnan tudod? - Láttam. És errefelé tart.
Eloször elkezd mozogni alattunk a föld, aztán megnyílik.
És minden beleesik.
Tűz, láva. Nem akarom túldramatizálni, de...
Minden amit körülöttünk látsz, el fog tűnni.
Fel kell jutnunk egy magaslatra. Ismerek egy hegyet.
Arra van. Ez az egyetlen esélyünk.
Gyere velem.
- Nem lehet. - Rendben.
Tessék.
Ha túléled, hívj fel.
Köszönöm.
Hahó?
Hé!
Apa!
Jól vagy? Mi rabolt el?
Semmi. Magamtól jöttem el.
- Tessék! - Apa, had magyarázzam meg.
Soha nem hagysz szóhoz jutni.
Barlangfogságra vagy ítélve.
- Eep! - Anya!
Grug, mi történt?
Én most olyan dühös vagyok, hogy látni se akarom.
- Eep? - El sem fogod hinni.
Találtam valami újat!
- Újat? - Az új az nagyon rossz.
- Várjatok! - Eep, maradj a családi védőgyűrűben.
- De nem volt rossz. - Ami új, az mindig rossz.
- Nem, kedves fiú volt. - Tessék? Fiú?
Eloször azt hittem, hogy egy disznó,
de aztán kiderül, hogy egy fiú.
Érdekes, ez általában fordítva van.
Eepnek fiúja van! Eepnek...
Találkoztam egy fiúval. Várjatok, idehívom.
Mi ütött belétek?
- Veszélyes volt! - Gyönyörű volt.
De ha veszélyeset akarsz, tessék!
- Áu, a szaglóm! - Rendben, Eep, ebből elég.
Visszamegyünk a barlangba és addig maradsz ott, míg idősebb leszel...
- a nagyanyádnál. - Tessék?
Nem tarthatsz bent örökké!
A fiú megjósolta.
Irány a barlang!
Futás!
Vigyázat!
Állj!
- Mindenki egy darabban van? - Igen.
Grug, a barlangunk eltűnt.
Nem...
Ezt látnotok kell.
- Menjünk le oda. - Nem.
Senki nem megy sehova.
Még mit mondott az a fiú?
Grug!
Ugorjatok!
Egy, kettő, három, négy, öt...
Hat.
- Hol vagyunk? - Nem tudom.
Lent. Egy alacsonyabb helyen.
De egy biztos, erre nem jutunk vissza.
Sandy? Mi az?
Ne, várj! Gyere vissza, Sandy!
Nem kellene ilyen sokáig a szabadban lennünk.
Szükségünk van egy barlangra.
Oda lépjetek, ahova én.
És legyetek csendben.
Ha szerencsénk van, még semmi nagy nem tudja, hogy itt vagyunk.
Állj! Mehetünk tovább.
Állj! Mehetünk.
Állj!
Mehetünk. Állj!
Apa, tisztázzunk valamit. Pontosan ugyanazt a barlangot keressük?
Ha én választhatnék barlangot, ezt csak úgy megemlítem...
én egy kisebbet választanék.
Állj!
- Apa! - Bízzátok csak rám.
Gyerünk, apa, mutasd meg nekik!
Ez jó szórakozás.
Apa, tudom mi a megoldás. Ne szaladj bele az öklükbe.
Grug, ha végeztél, el is indulhatnánk.
Rájöttek, hogy engem nem győzhetnek le.
Másszatok felfelé! Magasra!
Barlang! Futás!
Gyerünk, gyorsabban! Futás!
Nézzétek, ennek a barlangnak nyelve is van. Tök jó.
Ez itt egy, kettő, három, négy, öt...
Hat.
És hét, ha beleszámoljuk Izompacsirtát, a éhes cicát.
Fél a sötétségtől.
Egy pillanat, mi is félünk a sötétségtől.
Védőgyűrű!
Eep!
- Üregiek! - Üregiek?
Barlanglakók. Maradj mögöttem. Gyakorlatilag állatok.
- Látod a csontos, meredek homlokukat? - Igen.
- És a hatalmas primitív fogaikat? - Igen.
A szőrös testüket?
- Annak még farka is van. - Igen.
Hát jó. Csukd be a szemed. El kell őket tennem láb alól.
Ne! Nem segít. Ők a családom.
Tessék?
- A kezében tartja a napot! - Nem, az tűz.
- Honnan jött? - Ő csinálta.
- Nekem is csinálj egyet! - Nem belőle jön ki.
Csinálj egy másikat!
Tudod nagyon hasonlítasz a lányodra.
Remek, eltörted.
Ó, egy kis napocska.
Hé, ne érj hozzá. Még nem tudjuk mit akar.
Köré ülünk, és megvárjuk, hogy feljöjjön a nap.
Holnap keresünk egy új barlangot
és úgy teszünk, mintha semmi sem történt volna.
Ez jó móka, ugye Eep?
Eep, ne nyúlj hozzá! Nem valami tiszta.
Apa, Sandy bántja a tüzet.
Sandy, nem szabad. A tűz nem játék.
- Ó, de aranyos. - Hé, ne nyúlj hozzá!
Ne, várj!
Tetszek neki. Megharapott!
Thunk, próbálj meg elbújni előle a száraz fűben.
Hagyd abba, még csak 9 éves vagyok. Harapdál!
Tűz porontyok!
- Szia. - Szóval az apád meg akar ölni.
Igen, de én nem hagyom.
Várj, fiam, gyere ide.
Ne, hagyd abba! Ne tapogass!
Tűnj el innen!
Egyetek porontyok.
Halál rátok!
Én nyertem.
Ha megismered őket, már nem olyan szörnyűek.
- Ti kik vagytok? - Ó, elnézést. Mi vagyunk a Croodék!
És te?
- Guy? - Szia Guy.
Varázslatos.
És kaja szaga van.
Nehogy megegyétek. Ez valami új dolog.
Még mindig élünk!
Gyerünk, folytasd az evést.
Hé, hol van Guy?
Mennénk valahova?
A hegy. Magaslat. Világ vége. Rémlik valami?
Annak már vége. Elpusztította a barlangunkat.
Nem, az csak a vég kezdete volt.
A vég vége még hátra van.
Eep! Tedd le!
Nem engedhetjük el.
Mi lesz ha naplementéig nem találunk barlangot.
Mi lesz, ha több napig eltart a keresgélés?
És ha a madarak visszajönnek?
Szükségünk van a tüzére, tökfej.
Hát jó. Addig velünk maradsz, míg találunk egy barlangot.
Micsoda? Én aztán nem! Nekem ehhez semmi közöm!
Ti itt maradhattok ha akartok, de én nem maradok.
Nekem vagy egy álmom, egy küldetésem, egy nyomós okom a túlélésre.
Csak volt.
Van egy ötletem. Menjünk el arra a hegyre.
- Túl messze van. - Apa egy barlangra vágyik.
Azon a hegyen vannak barlangok.
Már jártál arra?
Az egy hegy. Biztonságos és vannak rajta barlangok
vízzel és botokkal.
Anya, hallod ezt, lesz saját botom!
Igen, botok és barlangok. Vagány botok. Indulás.
Csendet.
Az a valami nagyon fura.
Nem, Sandy, semmi baj.
Az csak Öv.
Úgy döntöttem, elmegyünk arra hegyre.
Ne kérdezzétek, miért. Ezt súgja az ösztönöm.
- Jó döntésnek tűnik. - Nem is tudom, Grug.
Még soha nem gyalogoltunk ilyen sokat.
Nem hiszem, hogy a lábaim elbírják.
Ezt az utat nem fogom túlélni.
Próbáljuk meg.
Ugyan, csak gondoljatok bele.
Ez egy vidéki családi kiruccanás.
Éjjel nappal csak egymással fogunk foglalkozni.
Meséket mesélünk, nevetgélünk.
Közelebb kerülünk egymáshoz.
Szedjétek le rólam!
Ha nem bírsz el vele, ne nézz a szemébe.
Tartsd a hatalmas mancsaidat a saját térfeleden.
Hát nem nagyszerű! Ez az első kirándulásunk.
Ne lökdöss, mert kitépem a nyelvedet!
Azt akarjátok, hogy visszafordítsam a családot? Azt?
Mert én megteszem!
- Apa, pisilnem kell. - Ugyan, tartsd vissza.
- Nem megy. - Sandy, vedd azt ki a szádból.
- Hozzá ne nyúlj! - Nagyi!
Még mindig pisilnem kell.
- Hát jó, csak nézz körül és igyekezz. - Hagyd abba!
- Valami megharapott. - Nem hibáztatom.
- Apa, vihetem egy kicsit? - Nem.
- És most? - Nem.
- Most? - Még mindig nem.
- Most sem? - Én egész nap ráérek ezt játszani.
Nem, nem és még mindig nem.
Nem halhatok meg üres hassal.
Grug, már mindenki nagyon fáradt.
- Majd eszünk, ha odaértünk. - Az túl sokára lesz.
Ideje uzsonnázni.
Ne csináld, meg fog vágni. Ő nem uzsonna, hanem kedvenc.
- Az én kedvencem. - Mi az az kedvenc?
Egy állat, amit nem szabad megenni.
Mi azt gyereknek hívjuk.
Ki tart kedvencet. Ez olyan fura. És helytelen.
- Ez kaja! - Ne, kérlek!
Nem ez. Az!
A kaja mindent helyrehoz. Mutassátok a vadász képeteket.
Te nem, még mindig büntetésben vagy.
Gyere, Thunk.
Fájnak a lábaim.
- Olyan feszültnek tűnsz. - Nem vagyok feszült.
A mérges lány is szeretne velük tartani.
Még nem álltam készen.
Tarts ki Thunk, mindjárt utolérlek.
Miért csinálod ezt?
- Ezek mit művelnek? - Vadásznak.
Tartsd magad távol tőlem.
Most komolyan, mit csinálnak?
Van egy csomó tojásod. Csak csinálj egy másikat magadnak.
Erre igazán nincs szükség.
Tessék. Ki kér skorpiót?
Mi lett a madárral és a tojásával?
Őket elvesztettük.
De amikor a madár a földbe döngölt, elkapott a skorpió.
A dolgok egymást követték, és most itt lakmározunk.
Két légy, egy csapás.
Ez nem elég. Többet akarok. Sokkal többet.
Nahát, ugye nem engem akar megenni?
Túl sovány vagy. Ha valakit megtámadna, az...
Anya! Rám harapott!
Szükség van a botra! Hozzátok már!
Hagyj békén, te beteg vén szörny!
Siess. Tedd a botot a szájába!
Szorosan tartsátok. Kellene egy kő.
Üsd a lábát!
Miért gurulsz elfelé?
Én csak enni szeretnék valamit.
Bogarat vacsoráztál. Sok bogarat.
Kérlek! Megengedem, hogy segíts vadászni.
- Tényleg? - Hagyjatok itt, ne várjatok rám.
Majd meséljetek rólam.
- Kész. - Ezt hogy hívják?
- Csapda. - Mire jó?
Hát...
Mennyi ideje vagy egyedül?
És mi mit csinálunk?
Hogy állsz a színészkedéssel?
Nagyon jól megy neked.
- Bocsi, nem, aha. - Elnézést.
- Az az én kezem. - Igen, én mozgatom.
- Nem lépett bele a csapda izébe. - Igen, észrevettem.
Hol van Eep?
Elképesztő ez a nő.
- Eep! - Apa, ne!
Ez az ízek lavinája.
Úgy tűnik maradékra nem számíthatunk.
Mi az a maradék?
Tudod, mikor túl sok a kaja, ami nem fogy el, megmarad másnapra.
Nekünk még sosem volt olyan sok kajánk.
Grug, mesélsz nekünk?
Remek ötlet, mit szólnátok egy meséhez?
Igen, mesélj nekünk!
Egyszer volt, hol nem volt, volt egyszer egy kis tigris,
aki egy barlangban lakott a családjával.
Sok szabály volt, de a legegyszerubb és legfontosabb az volt,
hogy a barlangot éjszaka elhagyni nem szabad.
Az ajtó olyan nehéz volt, hogy nem lehetett nehéz betartani.
- Egyáltalán nem. - Tudom.
De míg mindenki aludt, ő kiment.
- Nem! - De!
Ez után megsemmisült a barlang
és gyalog kellett elindulniuk egy hosszú útra,
valami fura alakkal, aki hozzájuk csapódott,
aztán meghaltak.
Itt a vége, fuss el véle.
Hát ez meglepett. Nagy csavar volt a végén.
Az én meséim másképp végződnek.
Két mese egy este!
Hát jó, de ez nem lesz olyan jó, mint Grugé.
Egyszer volt, hol nem volt, volt egyszer egy gyönyörű tigris.
A családjával együtt egy barlangban lakott.
A szülei azt mondták neki, hogy akárhol sétálhatsz,
de ne menj a szakadék közelébe, mert leeshetsz.
És meghalt. Jó mese volt.
De amikor senki sem figyelt rá,
odalopózott a szakadékhoz.
Mert minél közelebb került, annál többet hallott,
látott és érzett.
Végül a szakadék széléhez ért
és meglátott egy fényt. Kihajolt, hogy megérintse.
- Megcsúszott. - És leesett.
És repülni kezdett.
Mi volt az úticélja?
- Holnap. - Holnap?
Egy hely, ahol több nap van az égen, mint sem megszámolhatnánk.
Nagyon világos lehet ott.
Egy hely, ami nem hasonlít a mához vagy a tegnaphoz.
Egy hely, ahol minden jobb.
A Holnap nem egy hely, az egy...
- Nem láthatod. - De igen, én már láttam.
Én oda tartok.
Most csukjuk be a szemeinket és aludjunk.
És mikor felkelünk,
keresünk egy helyet, ahol mindenünk meglesz.
- Holnapot? - Egy barlangot.
Ez meleg helyzet volt. Épp, hogy megúsztam.
- Uraltam a helyzetet. - Gyorsabban kell haladnunk.
A vánszorgáson kívül van más sebességetek is?
- A cammogással is megelégednék. - Hé, vagy egy perced.
- Hogy tudott repülni a tigris? - Csak a rönkön kívül mesélek.
- Én már csak ilyen fura vagyok. - Bízd csak rám.
Hé Thunk, egy pók van a képeden.
Hoppá.
Elszabadult!
Ne lépjetek a fura, tüskés kövekre.
Ezekre?
- Ne lépj oda! - Félre, kislány.
Hahó! Hát rám senki nem figyel?
Ezeken nem lehet járni.
Azonnal gyere vissza!
Ott fut az esélyünk a túlélésre.
A rönkünkkel!
Hát jó!
Az ugrálás se segít. Vagyis először úgy tunik, hogy igen, de mégsem.
A kezeteken se járjatok, az még rosszabb.
Segíthetek nektek, de egy pár változásra lesz szükség.
A rönknek mennie kell. Dobd el.
Most rúgd el magadtól.
Messzebbre.
- Húha. - Rendben, okostojás.
Most mi legyen?
Jó halacska!
Rendben, kinyithatod a szemed.
- Nagyon barók! Hol vannak a lábaim? - A helyükön.
Hát jó.
- Hú, nagyon nehéz vagy. - Tényleg?
Köszönöm.
Hé, mi folyik ott?
Felálltunk. Senkinek semmi baja.
Hihetetlenek ezek a cipők. Honnan vannak ilyen ötleteid?
Úgy hívom, ész.
Azt hiszem onnan származnak az ötletek.
Apa, nekem nincs eszem.
Eddig jól megvoltunk ész nélkül is.
A barlanglakóknak nem kell ész.
Nekünk itt van ez.
Erről beszélek én. Az ötlet puhányoknak való.
Na jó, irány a hegy.
- Hú, illik hozzád! - Jó halacsa, nem eszik lábujjat.
Hogy tudott repülni a tigris?
Felült a napra és az elvitte Holnapba.
Nem, nem, nem!
Szia apa!
Viszlát apa!
- Már láttatok esőt, ugye? - Otthonülő típus vagyunk.
Eep, ez veszélyes lehet.
Apa, te mindenre ezt mondod.
- Csak óvatosan! - Igen? Értem.
Nem, nem, nem! Azt nem szabad!
Nem szabad!
Azt mondja a medve, a te barlangod?
Én már múlt hete ide hordom a csontjaimat.
- Jó kis mese. - Nem mese, vicc.
- Mi az a vicc? - Tudjátok, amikor kitalálunk valamit,
hogy megnevettessük a másikat.
- Tessék. - Köszönöm. - Egy neked, ez pedig a tiéd...
Rendben. Elég volt.
Nem értem, miért jár a gyerekeknek saját kagyló.
Hogy segítséget tudjanak hívni, ha bajba kerülnek.
Álljunk meg egy pillanatra, az akarod, hogy váljunk szét?
Így egyszerre több járatot ellenőrizhetünk.
- Így hamarabb átjutunk. - A Croodok összetartanak.
- Ez nem biztonságos. - Megbirkóznak a feladattal.
- Igen, apa! - Nem, nem és nem.
A biztonságotok az én felelősségem. Enyém az utolsó szó,
és én azt mondom, nem válunk szét.
Kivéve titeket. Nem és kész.
Hahó? Mindenki egyben van?
- Semmi bajunk, Grug. - Apa? Én egy kicsit pánikolok.
Mond, most mit csináljak? Mit, mond mit csináljak?
- Maradj ahol vagy, megkereslek. - Nem, az túl sokáig tartana.
Mindenki induljon el, és ki fogunk jutni.
Apa?
Hát jó, rendben.
Csak soha ne felejtsetek el félni!
Sikerülni fog!
Minden rendben lesz. Csak először elájulok.
Sandy!
Adj egy másikat.
Ezeket elejtetted.
Gyere velem.
Jó fiú, kapd el.
Nagyi?
Anya?
Grug?
Majd én érte megyek.
Jó fiú. Ki az én jó fiúcskám.
Te vagy az. Igen, csak te. Kellene neked egy név. Akarsz egyet?
Úgy foglak hívni, hogy Douglas. Mi érdekeset tudsz csinálni?
Hemperegj! Douglas, hemperegj.
Ügyes Douglas!
Egyszer én is voltam szerelmes. Egy vadászba.
Én gyűjtögető voltam. Micsoda botrány volt.
Bogyókkal etettük egymást. Táncoltunk.
Aztán apám szétverte a fejét egy kővel és eladott a nagyapátoknak.
Croodok, azonnal gyertek le onnan.
Grug, semmi bajuk. Velük van Guy.
Ó, velük van Guy. Az mindjárt más.
Köszönöm ezt az új információt Guyról.
Hát jó. Én felmászok,
és mi lenne ha te akkor követnél, ha befejezted a duzzogást.
Alvó kupac?
Meséljek nektek?
Valaki?
Ekkor megszólalt Thork: "Hogy ismerem-e? Én rajzoltam!"
Tudom, hogy nem akartál minket magaddal hozni,
de ez volt életünk legjobb napja.
Ezért hálásak vagyunk.
Mutatni akarok valamit.
Több nap van az égen, mintsem megszámolhatnánk.
Minden nap, ami átkel az égen, itt tér nyugovóra.
- Holnap. - A hely, ahol biztonságban leszünk.
Én Guyjal tartok.
Nem, az én kicsi lányom!
- Gyertek velünk. - Nem hagyhatom magára Grugot.
Hát, az a te problémád. Én veletek tartok.
Na de anya, tényleg?
Grug nem tud gondoskodni rólunk. Még soha nem volt önálló ötlete.
Ez nem igaz. Emlékszel, amikor...
- Ő... - Nézzünk szembe a tényekkel.
Ha Grugnak saját ötlete támadna,
rögtön szívrohamot kapnék és elpatkolnék.
- Grug? - Apa!
Olyan nagydarab, nem válhatott köddé.
Hé, kérdezzük meg azt a csúnya nőt, hátha látta apát.
Nem láttam.
- Mit művelsz? - Egész éjjel fent voltam.
Mert ezek az új ötletek nem hagytak nyugodni.
- Ugye az nem egy kígyó? - Öv. Új és jobb.
Magától szorosabbá válik.
Mi van a fejeden?
Kétségbeesés.
Úgy hívom paróka. Rímel az apóra.
Ezt pedig úgy hívom járgány. Rímel az apóra.
- Az nem rímel. - Sokkal gyorsabb, mint a cipő.
Érjetek utol, ha tudtok.
Bárcsak nekem is lenne járgányom.
A barlangrajz a múlté.
Ezt pillanatképnek hívom.
Csinálj újat, azt hiszem pislogtam.
Ezt meg napszemcsinek hívom.
A nap már nem bántja a szememet.
- Honnan vannak ilyen jó ötleteid? - Mivel nincs eszem,
valószínűleg a gyomromból származnak, lentről hatolnak a fejembe.
Grug, vár minket a hegy.
Látjátok, vannak ötleteim, gondolataim.
Ezt lakókőnek neveztem el. Ugye milyen menő?
- Ezt pedig emelátornak. - Anya?
Tudom, nagy baj van.
Már majdnem sajnálom.
Nem, mégsem.
Ezzel mit akartál elérni, Grug?
Azt hittem, ha lennének ötleteim, mint Guynak,
akkor Eep hallgatna rám.
Talán nem akarna vele menni.
Ó, Grug. Hát erről van szó?
Meg abban reménykedtem, hogy talán kipurcan az anyád, szóval...
két légy, egy csapás.
Megjöttünk.
Barlang! Irány a barlang! Gyerünk!
Nem!
- Nincs több barlanglakás, Grug. - Tessék?
Mi felülünk a napra Guyjal, és az majd elvisz Holnapba.
Mindannyian?
Thunk?
Bocsi, apa.
Ideje, hogy a saját lábunkra álljunk.
De az én dolgom, hogy vigyázzak rátok és kövessem a szabályokat.
- De a szabályok itt nem működnek. - Azok tartottak minket életben.
Mi nem éltünk, csak nem haltunk meg. Az nagy különbség.
Ugga, mindenki, figyeljetek rám.
Ha rád figyeltünk volna, már rég halottak lennénk.
Most már Guyt kell követnünk.
- Guy... - Guy, fuss!
Ennek semmi értelme! Erre nincs időnk!
Itt minden el fog pusztulni. Irracionálisan viselkedsz.
A bonyolult szavak feldühítenek.
- Csak folytasd! - Ellentámadás!
Emlékszel milyen voltál reggel? Megváltoztál, emlékszel?
Ötlet ember. Modern ember.
- Én egy barlanglakó vagyok! - Ne, várj!
Ne! Mi ez az izé, ami megvéd az öklömtől?
- Szurok. - Az nem lehet! - Kérlek...
- Nem, szükségük van rám. - Abba kell hagynod a kapálózást.
- Nem. - Grug, hagyd abba.
Ebből nem lehet kiszabadulni. Nekem elhiheted.
Tapasztalatból tudom.
- A... - Családom.
Igen.
Sajnálom.
Még kicsi voltam.
Ezek voltak a szüleim utolsó szavai hozzám:
"Ne bujkálj, élj!"
"Kövesd a napot az majd elvezet Holnapba."
Követted a fényt. A lányom nagyon hasonlít rád.
Nem, inkább rád.
Nagyon szeret, csak elfelejti kimondani.
Mint te.
Túlságosan el voltam foglalva a túléléssel.
Semmi baj, mire való egy apa.
Igen, de az innen nehéz lesz.
Szükségünk van egy ötletedre.
Gyerünk, meg tudod csinálni.
Öv! Aktiváld a vészötletgenerátort!
Ó, megvan.
- Hú! - Hát igen,
de próbálja a legjobbat kihozni az alapanyagokból.
Rajtunk a sor.
Ott van.
Öv, romantikát, drámát és érzelmeket akarok hallani.
Ríkass meg!
Meglátott, most rajtunk a sor.
Nem akar idejönni. A bábunk nem tunik elég rémültnek.
Rémület? Mutatok én neked rémületet.
Ide azokkal a botokkal.
Kapaszkodj!
Sikerült!
- Grug! - Apa!
Semmi bajunk!
Semmi bajunk.
Grug, te döntesz.
Vigyél el Holnapba.
Siessünk, sikerülni fog!
- Igazad volt! - Ott van!
A nap! Sikerülni fog! Elvisz minket Holnapba.
Futás!
Ezt nem értem. Az előbb még ott volt a nap. Ott volt!
Vissza kell mennünk a barlangba! Gyorsan!
Futás! Ne maradjatok le! Gyerünk, mozgás!
Mindenki fogja meg a kezemet! Gyerünk, Thunk! Ne maradjatok le!
Ne... Grug, mi ütött beléd?
Grug, meghalunk, ha itt maradunk.
Grug, figyelj rám. Vissza kell mennünk a barlangba.
Vége a sötétségnek. Vége a bujkálásnak.
Vége a barlanglakásnak.
Mi értelme ennek az egésznek?
Követnünk kell a fényt.
Nem változhatok meg, nincsenek ötleteim.
De erős vagyok.
És most másra nincs is szükségetek.
Nem, nem tudjuk mi vár odaát, túl kockázatos.
Ez egy esély.
Én vállalom a kockázatot.
Tudod erre a pillanatra várok, mióta megismertelek.
- Csak viccelsz, ugye? - Mi az a vicc?
Átért!
Átért.
- Thunk, te következel. - Te nem jössz utánunk, ugye?
Ha te átérsz, akkor én is ott leszek.
Büszke vagyok rád.
Papa!
- Nagyi... - Semmi érzelgősség, csak dobj át.
Várj! Ma megleptél, tökfej.
Élek!
- Ideje menni. - Nem! Olyan sok mondanivalóm van.
Rendbe kell hoznom a dolgokat, de olyan kevés idonk maradt.
Majd én segítek.
Ez működik.
Mi a neve?
Azt hiszem, ölelés.
Bár nem rímel az apóra.
Úgyhogy átnevezheted.
Nem, tetszik az ölelés.
Szeretlek.
Én...
Apa...
- Félek. - Felejts el félni.
Ott van! Látom!
Hé, sikerült!
Maradj ott! Ne gyere közelebb!
Bajban vannak. Tartsatok ki, jövök!
De hogy jutok át? Gondolkoznom kell.
Mit tenne Guy? Mit tenne Guy?
Mit tennék én?
Tartsd egy kicsit.
Nekem... van...
egy... ÖTLETEM!
Futás!
Igen!
Douglas? Őt ismerem!
Kapaszkodjatok!
Tovább kell mennünk.
Megmondom neki.
Nem mondtam el neki.
Eep, ha apád most itt lenne, azt mondaná, hogy...
El az útból!
Hú, nagyon hasonlít rá a hangod.
El az útból!
- Papa! - Megcsinálta!
Felült a napra!
- De nem megy valami jól neki. - El az utamból!
Grug!
Hol a veszély? Ki fújta meg a kagylót?
Én is szeretlek!
Egy, kettő, három, négy,
öt, hat és...
hét.
És fél.
És nyolc.
- Kilenc... - Douglas! Apa, megmentetted!
Mindenkinek jár egy kedvenc.
Kiderült, hogy én a cicákat szeretem.
Nem szabad!
Ezt látnotok kell.
Menjünk le oda.
Hurrá, vigyázat, jövök!
Ez vagyok én. A nevem Eep.
És ez a családom, Croodék.
Ha a napbarnított borünkből és a kedvenceinkből nem jöttél rá,
elárulom, hogy már nem vagyunk barlanglakók.
Csinálj újat, azt hiszem pislogtam.
A világunk még mindig veszélyes.
De most már tudjuk, hogy Croodék boldogulni fognak,
mert mi megváltoztattunk a szabályokat.
Azokat, amik a sötétben tartottak minket.
És az apám miatt, aki megtanított arra, hogy mindenki változhat.
Mehet a gyerek!
Majdnem mindenki.
Úgyhogy mostantól itt kint maradunk,
és követjük a fényt.