www.subtitrari-noi.ro
Traducerea şi adaptarea: Replicant/Kprice Subtitrări-Noi Team
La sfârşitul secolului al IV-lea e. n,
Imperiul Roman se găsea în pragul destrămării.
Totuşi, oraşul Alexandria, din provincia Egipt,
şi-a păstrat mare parte din splendoarea lui.
Se putea lăuda cu una dintre cele Şapte Minuni ale Lumii Antice,
legendarul Far din Alexandria, cât şi cu cea mai vastă bibliotecă cunoscută omenirii.
Biblioteca era nu doar un simbol cultural, ci şi unul religios,
locul unde păgânii îşi venerau zeităţile ancestrale.
Împământenitele culte păgâne al oraşului
erau acum contestate de către religia evreilor,
religie cu o răspândire fulminantă şi până recent interzisă: creştinismul.
Câţi nerozi credeţi că s-au întrebat
de ce stelele nu cad de pe cer?
Dar voi, deţinătorii cunoştinţelor celor erudiţi
ştiţi că stelele nu se mişcă nici în sus, nici în jos.
Abia gravitează de la est la vest,
urmând perfecta traiectorie vreodată imaginabilă:
cercul.
Traducerea şi adaptarea: replicant/Kprice Subtitrări-Noi Team
Deoarece cercul stăpâneşte cerurile,
stelele nu au căzut şi nu vor cădea vreodată.
Dar...
Care e situaţia aici, pe Pământ?
Aici obiectele cad,
dar mişcările lor nu sunt circulare, ci liniare.
Priviţi din nou. Priviţi...
Nu, las-o.
Ce minunăţie misterioasă
credeţi că zace ascunsă în adâncurile Pământului,
făcând ca absolut fiecare persoană şi animal,
obiect sau sclav să rămână lipit Pământului?
Ce poate fi?
- Apăsarea lor, domnişoară. - Nu.
Synesius?
Ne împovărează...
Amândoi vă referiţi la acelaşi lucru,
dar nu vorbiţi despre cauza primordială.
Vreunul dintre voi a reflectat vreodată la gândul
că tălpile voastre,
că tălpile voastre stau pe însuşi centrul Cosmosului,
Cosmos ce ţine legate toate lucrurile laolaltă,
atrăgându-le înspre un tot unitar?
Dacă nu ar exista centru, atunci universul ar fi:
amorf, infinit, fără formă, haotic.
N-ar fi nicio diferenţă dacă ne-am regăsi aici, acolo sau oriunde.
Şi tuturor ne-ar fi fost mai bine dacă nu ne-am fi născut.
Biblioteca din Alexandria, 391 e. n.
Dumnezeul nostru, Tatăl nostru, Stăpânul Universului,
Originea tuturor lucrurilor,
eterna Forţă a Cosmosului,
unde toate îşi au un început
şi unde toate îşi au un sfârşit.
Atotputernici Sarapis, Isis, Horus, Anubis
şi toţi zeii cei sfinţi şi binecuvântaţi sub protecţia ta
atât în ceruri, cât şi pe Pământ.
... lucruri extraordinare ce vreau să ţi le arăt.
- Te rog, domniţă... - Oreste...
Dacă îmi permiţi să-ţi vorbesc, doar pentru un moment.
Te rog. Ştiu că şi tu simţi ceva, de asemeni.
- Oreste... - Te-am remarcat cum...
Transmite-i stăpânului că plecăm.
Îţi vine să crezi? Mă curta.
De parcă eram una din cuceririle lui.
Acest Oreste e la fel de lipsit de minte ca şi tatăl său.
Chiar dacă i-am sugerat să-şi dedice inima unei alte muze,
una mult mai frumoasă decât mine.
- Cui? - Muzicii.
Muzicii?
Lui nu i s-a părut amuzant.
Dar cum se poate ca 227 să devină 16?
Priveşte, e 14.
Se comportă ca şi oamenii.
Se hrănesc, beau şi se împerechează.
Dacă zeii mei se hrănesc, beau şi se împerechează,
bravo lor!
Ascultaţi la mine şi luaţi aminte!
Voi, cei ce vă consolaţi cu imaginea unor păgâni:
bărbaţi, femei, păsări, reptile...
Sarapis. Uite, Sarapis!
Cine poate avea încredere într-un zeu cu un ghiveci de flori pe post de coroană?
Vai, creştini nesuferiţi!
Cât de aroganţi aţi devenit, acum că imperiul v-a acordat şansa să existaţi?
Strămoşii strămoşilor mei vă vedeau
măcelăriţi în arene şi aruncaţi hrană leilor.
Ajunge, ajunge! Priveşte!
Priveşte...
Sub ochii voştri, voi trece prin acest foc.
Dacă Dumnezeul meu...
Dacă Dumnezeul meu e Dumnezeul cel adevărat,
nu voi îndura suferinţă. Dacă zeii voştri există,
mă vor frige ca pe porc.
Eşti nebun!
Acum să vedem dacă şi tu poţi trece prin foc.
- Vino. - Ce vrei să faci?
Ce faceţi?
Nu, opriţi-vă. Nu puteţi face asta!
- Lăsaţi omul în pace. - Fă linişte, cerşetorule!
Sau te arunc în flăcări şi pe tine.
Cui îi aparţine?
De câte ori trebuie să mă repet?
Astăzi,
creştinii au aruncat un om în flăcări.
Chiar în mijlocul pieţei publice, a Agorei.
Nu voi permite acest obiect în casa mea.
Nu în casa lui Theon!
Dă-mi-l...
Dă-mi-l!
Stăpâne, cer îndurare pentru sclava ta.
- Davus! - Ridică-te!
- Tu nu ai de-a face cu asta. - Şi eu sunt un creştin.
Ce-ai spus?
Şi eu sunt creştin. Pedepseşte-mă pentru amândoi.
Se pare că ne silesc să răspândim milostenia.
- Adu-mi un bici. - Tată...
Trebuie să le linişteşti înainte ca...
Tată, te implor... te implor!
Învăluit în mijlocul unui fulger orbitor.
Erau nişte flăcări, idiotule.
Şi atunci de ce nu a ars ca şi păgânul? Spune-mi.
Pleacă!
Vino aici.
Îngenunchează.
Spune-mi, e adevărat că eşti creştin?
- Nu ştiu ce să zic, stăpână. - De ce nu?
Dacă aş spune da, ar fi o minciună.
Dacă aş spune nu, ar însemna să-mi fi minţit stăpânul.
Nu ştiu ce e mai rău.
N-ar trebui să zici nimic.
Gata...
Vă mulţumesc.
Vreau să ştii că stăpânul are remuşcări pentru gestul lui.
Ce e aia?
Ceva ce-am meşterit, stăpână.
Pare să fie un...
Ce e?
Sistemul lui Ptolemeu.
Chiar e.
Tu l-ai construit?
Pământul
este miezul Cosmosului.
Iar în jurul lui gravitează
Soarele
şi cei cinci rătăcitori: Mercur, Venus, Marte, Jupiter şi Saturn.
Cu câtă obstinenţă se abat de la regula cercului.
În pofida acestui fapt, Ptolemeu ne demonstrează că se supun.
Chiar dacă îi vedem mişcându-se
într-o buclă continuă,
e doar efectul de conjuncţie a două cercuri.
Unul ce
se roteşte în jurul Pământului.
Şi un cerc mai mic
propriu fiecărui rătăcitor.
- Priveşte, epicicluri. - Nu cerurile cad,
e doar privirea ochilor ce ne amăgeşte.
Foarte bine expus, Favus!
Prezentarea ta îmi demonstrează faptul că ai fost mult mai atent
decât unul sau altul... prezenţi aici.
Zeii ar fi trebuit să mă consulte înainte să creeze orişice.
De ce afirmi asta, Orestes?
Totul îmi pare o aiureală.
Pentru ce conjuncţia a două cercuri?
Nu ar fi mai mult ca perfect dacă cei cinci rătăcitori
nu ar rătăci
şi un singur cerc să dea o explicaţie logică întregului?
Oreste, cu ce drept judeci tu lucrarea lui Dumnezeu?
Care-i problema voastră, a creştinilor?
Nu mai poate omul să deschidă gura în oraşul ăsta?
Când critici Facerea, îl critici pe Dumnezeu nostru.
- Ne ofensezi. - Atunci mutaţi-vă în deşert.
Nimic nu vă va ofensa acolo, în pustiu.
Nu ştii ce vorbeşti! Nici unul dintre voi nu ştie.
Synesius, care e prima teoremă a postulatului lui Euclid?
- De ce întrebarea? - Răspunde-mi!
Dacă...
Dacă două lucruri sunt egale cu un al treilea,
atunci toate trei sunt egale între ele.
Bine.
Acum nu sunteţi amândoi asemănători mie?
- Ba da. - Dar tu, Oreste?
Da.
Şi ce voi zice e valabil pentru toţi cei prezenţi aici.
Mai multe lucruri ne întregesc legătura, decât ne divid.
Şi orice s-ar întâmpla pe străzi, noi rămânem fraţi!
Suntem fraţi.
Vreau să reţineţi că scandalul e pentru sclavi şi restul gloatelor.
Să-l onorăm cu o rundă generoasă de aplauze pe Davus, pentru efortul său.
Ne va judeca pe toţi, vii sau morţi!
Atunci va să fie prea târziu,
pentru că atunci doar cei ce au crezut în Iisus vor fi salvaţi.
Ce mai aşteptaţi?
Împărăţia lui Dumnezeu se apropie.
- Înţelegeţi ceva din ce vă spun? - Da.
Dar înţelegi pe deplin, aşa cum bărbaţii o fac?
Sau vă comportaţi asemeni unei turme de oi?
Tu la ce te uiţi?
Da, tu. La ce te uiţi?
Tu eşti Ammonius?
Omul ce a înfăptuit miracolul?
Vrei să vezi un miracol?
Tu eşti?
Da, sunt.
Vino cu mine.
Iisus a cutreierat întreaga Galilee,
ducând cu el învăţăturile în sinagogi.
Predicând Vestea Bună a Împărăţiei lui Dumnezeu,
vindecând toate bolile oamenilor.
Întreaga Sirie vorbea despre el, în toate oraşele,
iar oamenii din întreaga lume veneau să-l vadă.
El e Theophilus.
Episcopul.
... pentru că a lor e Împărăţia Cerurilor.
Ferice de cei ce plâng,
căci ei vor fi mângâiaţi.
Ferice de cei blânzi,
căci ei vor moşteni Pământul.
Fericiţi cei ce flămânzesc şi însetează de dreptate,
că aceia se vor sătura.
Vorbele lui Dumnezeu.
Fericiţi cei milostivi,
că aceia se vor milui.
Fericiţi cei curaţi cu inima,
că aceia Îl vor vedea pe Dumnezeu.
Domnul fie cu voi.
Domnul fie şi cu tine.
Cum ai reuşit să scapi teafăr de foc?
- Domnul fie cu tine. - Domnul fie cu tine...
Ce crezi că am făcut? M-am rugat!
Cred că tu nu ştii nici măcar cum se face, nu-i aşa?
Ce ai în sac?
- Ai alimente cu tine? - Sunt pentru stăpânul meu!
Ce se-ntâmplă cu tine?
Trebuie să le plătesc din banii mei.
La ce-ţi folosesc ţie banii?
Uite la chipurile lor.
Ţine!
Vreau să încerci de unul singur,
după care te voi învăţa să te rogi.
Haide!
- Domnul fie cu tine. - Fii binecuvântat!
Vezi?
Acesta e un miracol.
Haide, continuă.
Domnul fie cu tine.
Vă rog!
Mulţumim!
Fii binecuvântat, parabolan!
Fii binecuvântat!
Sclavule!
Care e numele tău?
Davus.
Davus, sclavul!
Cu adevărat arăţi ca un veritabil parabolan.
Un veritabil soldat al lui Cristos.
Ce vorbesc ăştia?
Porunceşte-le să danseze!
Bărbaţii sunt ameţiţi cu vinuri!
Toată lumea la bord!
Ce mizeră epavă!
Salvaţi-vă slujitorii!
Finalul actului doi!
Calde mulţumiri publicului. Vă mulţumim.
Scuzaţi întreruperea cât timp rearanjam decorul
şi ne schimbăm costumele.
Scuzaţi-mă!
Scuzaţi-mi îndrăzneala!
Sunt Oreste, fiul lui Oreste.
Mă aflu aici...
Sunt aici să-mi declar iubirea pentru Hypatia, filosoafa.
O cunoaşteţi cu toţii, fără îndoială.
E ceva vreme de când îi urmez sfaturile
şi mi-am dedicat viaţa muzicii.
Sperând să-mi găsesc alinarea în armonia sunetelor.
Dar pentru mine
o asemenea armonie rezidă doar în sufletul domniţei mele.
Aşadar,
umila mea prezenţa aici
este pentru a-mi oferi melodia.
În speranţa că...
Încetează cu vorba...
Acel tânăr va ajunge departe, îţi spun.
Eram cu siguranţă căzut deja la picioarele lui.
Nu ar fi mai indicat să fie satisfăcut?
De mine?
Cum?
Acordându-i mâna fiicei tale. Sau nu doreşti să-ţi măriţi fiica?
Hypatia mea, supusă unui bărbat? Fără libertatea de a preda?
Sau măcar să-şi spună pasul?
Cea mai strălucitoare filosoafa cunoscută mie să fie nevoită să-şi lepede crezul?
Nu, ar însemna moartea pentru ea.
E adevărat. Munca lui e admirabilă.
E chibzuit şi cinstit.
Dar Theon
nu ignoră starea ei regretabilă.
E femeie, la asta mă refer.
Tatăl nostru care eşti în ceruri, dacă binevoieşti...
Nu permite altuia s-o aibă.
Te rog, nu permite altuia s-o aibă.
Nu lăsa pe nimeni altul s-o aibă. Nu lăsa pe nimeni altul să o aibă...
Amin.
Bună ziua, doamnă.
Ieri aţi fost martori cum unul dintre colegii voştri s-a prezentat cu un aulos.
Am acceptat cadoul,
dar azi doresc să-i întorc gestul, cu un cadou din partea mea.
Acesta este pentru tine.
Este sângele menstruaţiei mele.
Oreste...
Spui că ai găsit armonia în mine.
Îţi sugerez să cauţi în altă parte, pentru că e prea puţină armonie
sau frumuseţe în aia.
Nu eşti de acord?
Ieri discutăm despre conul lui Apoloniu.
Am discutat despre cerc, despre elipsă şi parabolă.
- Azi vom discuta despre hiperbolă. - Doamnă!
Îmi cer scuze, doamnă.
Olimpius vă doreşte prezenţa de urgenţă în templul sarapian.
Şi voi, deasemeni!
Mulţumesc, Doamne. Mulţumesc, Doamne...
Mulţumesc...
Trebuie să-i tolerăm, să le permitem să ne întineze credinţa,
să îndurăm obiceiurile şi credinţa acestui neam, până nu demult proscris?
- Ce se petrece? - E un sacrilegiu!
Creştinii s-au reunit în Agora. Iau în derâdere zeii.
Trebuie să punem capăt acestor insulte!
Poate nu au frică de El,
dar vor tremura de frica săbiilor noastre.
Aşteptaţi!
Şi ce aveţi de gând să faceţi?
Vreţi să-i atacaţi?
Vă veţi mânji mâinile cu sânge pentru o insultă?
Adresată zeilor! O insultă adresată zeilor!
Dacă ţi se pare insultător, atunci denunţă acţiunile lor prefectului.
- Unii ar crede că-i protejezi! - Încerc să ne protejez discipolii.
Tu îi inciţi să devină nişte criminali nemiloşi.
Theon, ca director, ai ultimul cuvânt.
Insulta cere... satisfacţie.
Evreii dintre noi pot face ce doresc, nu e bătălia voastră.
Dar voi, creştinilor, aţi face bine să vă alăturaţi celor din religia voastră.
Nu-mi vei expulza discipolii din această casă.
- Gloria eternă lui Sarapis! - Şi tuturor zeilor!
Aştepţi ordinele mele!
Nimeni nu trebuie să bănuiască nimic până când nu-i înconjurăm.
Ciomegele sunt pentru sclavi. Sclavi, adunarea!
Sclavii au fost adunaţi!
Davus, întoarce-te. Nu. Treci înapoi.
Să prindem creştinii!
Glorie eternă lui Serapis!
Acum, să o ascultăm vorbind.
- Auziţi vreo doleanţă? - Nu!
Şi ăsta şi-a înghiţit vorbele!
Gurile lor nu vorbesc,
ochii lor nu văd,
nasurile lor nu simt mirosul.
Şi totuşi, păgânii vin aici şi li se închină.
Ce nebunie e asta?
Glorie lui Serapis!
Pentru numele zeilor!
Medorus!
Ai grijă de stăpânul tău! Protejează-l!
Dumnezeu este unic!
Moarte păgânilor!
Tu! La ce te uit? La luptă!
Treci şi luptă!
Eşti surd? Am spus la luptă!
Sunt creştin!
- Cine e Cristos? - Cristos e unic!
Moarte păgânilor!
Dumnezeu este unic!
Nu! Nu!
Spre porţi! Trebuie să apărăm porţile!
Ce se întâmplă?
Oamenii noştri sunt striviţi de creştini!
- Tată! - Hypatia...
E-n regulă, uşor...
Ce s-a întâmplat?
Sclavul său i-a făcut-o.
Davus, adu-mi nişte faşe şi apă. Repede!
Tată...
Synesius, trebuie să plecăm de aici!
Ţine-l nemişcat!
Vin parabolanii!
Dumnezeu e cu noi!
Aleluia! Aleluia!
- Ferecaţi porţile! - Oamenii noştri sunt încă afară!
Fie ca zeii să-i apere!
Ferecaţi porţile, am poruncit!
Nu-l ucideţi. Îl vom ţine ostatic, ca şi pe restul lor. M-aţi înţeles?
Orice creştin capturat va fi ţinut ostatic.
Duceţi răniţii noştri în templu, iar creştinii să fie duşi în beciuri.
Orişicare cu vederea ageră şi trăgătorii pricepuţi să urce pe ziduri.
Olimpius! Acesta e un creştin!
Da. Şi ei trei, deasemenea.
Dacă sunt creştini vor merge în beciuri.
Olimpius, dacă ai de gând să-mi încarcerezi fraţii,
eşti nevoit să mă încarcerezi şi pe mine alături de ei.
Dacă e necesar, o voi face.
Dacă cineva,
orişicine,
îndrăzneşte să-mi atingă până şi cu un deget fraţii,
jur că am să trec prin el.
Priviţi!
Priviţi aici!
Oreste,
mulţumesc.
De când au apărut atâţia creştini?
Suntem obligaţi să negociem.
La ce ne putem aştepta din partea unui împărat creştin,
dacă nu la o execuţie?
Eu sper să fim în viaţă când va sosi verdictul lui.
Aici e bine.
Nimeni să nu abandoneze grupul, vă rog.
Au de gând să se roage întreaga noapte?
Davus!
Rămâi aici.
E mai în siguranţă aici.
Să rămâi aici e mai bine.
Synesius! Ce faci?
Doamna mea, mama şi sora mea,
fie ca Dumnezeu să te binecuvânteze şi să te apere.
Înapoi!
E suficientă hrană pentru toată lumea!
Sclavii să treacă în spate!
Trei nu vrea să iasă. E un dezastru.
Tată, lasă, te rog, zarurile.
Ţi-a revenit văzul azi?
- Nu. - Nu?
Dă-mi voie să văd.
Promite-mi, fata mea,
că atunci când voi pieri, vei da uitării acest bătrân fără minte.
Promit.
Aminteşte-ţi de mine de cum eram de demult.
De vremurile când încă puteam cugeta...
Eu
am muncit alături de tine.
Şi ţi-am dat ascultare.
Cum am putut să mă înşel aşa amarnic?
Să te văd aici, închisă din cauza mea...
Tată, te rog!
Vreau să te ştiu liberă.
Sunt liberă.
Hei, creştinilor!
Creştinilor!
Ce face pentru voi tâmplarul ăla ce-l numiţi voi Dumnezeu?
Suferă pentru voi, jigodiilor!
Spune-mi!
Unde ne sunt zeii acum?
Unde sunt?
- Am putea să ne găsim alţii. - Alţii?
Pe care? Pe cel a creştinilor oare?
Câtă îndrăzneală!
Ce credeţi, doamnă? Am fost îndrăzneţ?
Stinge focul!
Cu siguranţă eşti îndrăzneţ.
Foarte îndrăzneţ.
- Am reflectat la cele spuse de tine. - Eu?
Din ziua din care ai criticat căile divinităţii şi-mi spuneai că...
- Că sunt o aiureală. - Da, dar totuşi,
în realitate
îl criticam pe Ptolemeu.
Pentru faptul că a complicat lucrurile cu epiciclurile sale.
Da, nu ştiu ce să zic. Poate mintea mi-e simplistă în gândire.
Nu.
Cerurile
trebuiesc să fie simple.
Atunci, am avut dreptate? Sau...?
Dar dacă
ar exista explicaţii mai simple pentru cei cinci rătăcitori?
Este!
Dar e atât de absurdă şi de străveche
încât nimeni nu o mai ia în considerare.
- De ce teorie este vorba? - Vorbeşti despre Aristarchus?
Aristarchus a susţinut
că Pământul se mişcă.
Comportamentul inexplicabil al rătăcitorilor
nu era nimic mai mult decât o iluzie optică.
Cauzată de mişcarea noastră
în combinaţie cu mişcarea restului corpurilor în jurul Soarelui.
- Modelul heliocentric. - Exact.
Soarele s-ar afla în centru,
comportându-se corespunzător titulaturii de rege al stelelor.
- Asta face ca Terra să fie un rătăcitor. - Lucrările lui s-au pierdut
în incendiul ce a distrus vechea bibliotecă.
Din cauza asta trebuie să protejăm cu mare grijă acest locaş.
Biblioteca noastră e tot ce a rămas din cunoştinţele omenirii.
Dar de fiecare când laşi un obiect să cadă...
Cine vorbeşte?
Îmi cer iertare, stăpâna.
Eu doar ascultăm.
Vorbeşte limpede, Davus.
Dacă Pământul se învârte,
de fiecare dată când scapi un obiect
ar trebui să cadă departe în urma noastră.
Iar vântul ar trebui să ne sufle mereu doar în feţe.
Şi păsările s-ar dezorienta în zbor.
V-am spus! Ipoteza lui Aristarchus nu are nici o logică, cât de mică.
Simt ca afirmaţiile tale pot fi infirmate.
Dar momentan, nu ştiu cum.
Faceţi loc prefectului!
Faceţi loc!
Faceţi loc prefectului!
Ascultaţi cu toţii!
Pregătiţi-vă să ascultaţi şi să urmaţi verdictul împăratului nostru!
''Eu, Flavius Theodosius Augustus,
împărat şi conducător suprem al provinciilor orientale,
fiind informat de evenimentele petrecute recent în oraşul Alexandria,
prin prezenta am hotărât şi ordon
ca toţi insurgenţii să fie declaraţi liberi...
În schimbul generozităţii mele
insurgenţii vor părăsi templul serapian şi biblioteca de urgenţă.
Permiţându-le creştinilor accesul să beneficieze de premizele clădirilor
cum vor considera de cuviinţă. "
La ce putem să ne aşteptăm? Vor distruge totul!
Păgânii vor părăsi clădirea prin zona grajdurilor!
Cărţile!
De acolo, veţi fi escortaţi spre casele voastre.
Supuneţi-vă ordinelor imediat!
Mişcaţi o parte din regiment în flanc.
Retragem restul regimentului mai târziu.
Da, domnule.
Prefectule!
Nu vor reuşi să-i stăvilim pentru multă vreme.
Pentru cruce! Rămâneţi împreună!
Vom lăsa în urma lucrările nesemnificative!
- Şi care sunt acelea? - Apucă doar cele importante!
Soldaţii se retrag!
Sclavule!
- Mi-aţi văzut stăpâna? - Vino şi ajută-ne!
- Nu putem căra atât de multe! - Avem nevoie de ajutor suplimentar.
Te rog, scoate-mi tatăl de aici. Scoate-l de aici, acum!
Sclavule!
Repede, să mergem!
Veniţi, repede!
Hypatia, studenţii sunt încă în atrium.
Şi-au pierdut minţile?
Dacă asta îşi doresc, lasă-i să ardă de vii.
Veniţi!
Repede!
Doamnă!
Pe unde ai umblat? Apucă sacul ăla!
- Trebuie să mergem. - Ridică sacul!
Niciodată sclavii nu sunt împrejur când e nevoie de ei.
- Încercăm... - Mişcă-te! Mai repede!
ldiotule!
Fugiţi!
Nu mai e timp!
Doamnă!
Trebuie să plecăm. Ajunge. Lasă-le!
Dumnezeu este unic!
Fugiţi!
Davus!
Unde mergi?
- Trebuie să plecăm! - Davus, unde mergi?
Dacă vrea să moară pentru zeii noştri, permite-i.
Davus, te rog. Nu o face!
- Să mergem! - Davus!
- Davus, nu! - Repede!
Pentru cruce!
Aleluia, aleluia!
Sclavule!
Davus!
Davus, sclavul...
Ajută-mă cu asta!
Ajută-mă!
Aleluia, aleluia!
Gunoi păgân!
Lumea noastră suferă.
Da, ştiu.
Ştiu...
Davus.
Davus!
Eşti liber.
Pleacă.
Pleacă...
De acum înainte, în oraşul Alexandria,
doar religiile creştină şi iudaica sunt permise.
Sacrificiile păgâne,
venerarea obiectelor păgâne
şi congregaţia în templele păgâne sunt interzise.
Dacă cineva cutează să încalce aceste ordine şi se închină la statuile păgâne
ale acestor zei antici, vor fi pedepsiţi fără milă.
După asediul asupra bibliotecii,
mulţi păgâni s-au convertit la creştinism.
Alexandria s-a bucurat de o perioadă de pace.
Hypatia şi-a continuat studiul şi cercetările,
vreme în care foştii ei discipoli au ocupat funcţii importante
în cadrul elitelor sociale.
Într-un final, Imperiul Roman s-a divizat în două.
Mulţi creştini au văzut în asta un semn al venirii sfârşitului lumii
şi s-au hotărât să se pregătească urmând calea vieţii pioase.
Ordinul călugărilor, cunoscut sub numele "Parabalani",
şi-a asumat rolul de patrulare a străzilor oraşului.
Să apere valorile morale creştineşti,
devenite complicate de prezenţa mulţilor evrei.
Biblioteca, câţiva ani mai târziu.
Evrei blestemaţi!
Sunt doar nişte cete de infractori, cu nimic mai presus decât animalele!
Joran, dragul meu prieten, calmează-te.
Să-i permitem episcopului Cirilo să vorbească în apărarea lui.
Prefectule,
scumpii noştri parabolani,
cei pe care el i-a numit
bestii ale durerii,
şi-au dedicat vieţile să ducă în cârcă durere.
Invalizii, suferinzii, leproşii...
Şi pietre!
Prefectule, duc cu ei pietre!
Iar acum au dat năvală în teatru.
Şi ne-au lapidat, ştiind că nu vom face nimic în apărarea noastră,
pentru că e Sabatul!
De Sabat, ar trebui să vă cinstiţi Dumnezeul în sinagogile voastre,
în loc să vă ghiftuiţi cu dulciuri la teatru.
Din cauza asta, pietrele s-au abătut asupra voastră.
Prefectule, ai auzit? Acum ne ameninţă. Ajunge!
Amici, mai multe lucruri ne unesc decât ne dezbină.
Suntem cu toţii fraţi!
Unde eraţi, voi creştinilor, fără de evrei? Iisus a fost un evreu!
Iisus a fost un evreu!
Găsesc ceva tulburător în cele ce mi le-ai povestit.
- Ce? - Păi...
De ce Cirilo vorbeşte despre o epurare a oraşului?
Nu se mulţumeşte cu ce are deja?
Cred că încearcă să sperie evreii.
Şi de ce o spune în faţa ta?
Dacă de fapt ţi se adresa ţie?
Mie?
De ce? Sunt la fel de creştin ca şi el.
Da, dar uiţi
că mulţi dintre prietenii tăi nu suntem creştini.
Cu toată viteza înainte, dle prefect.
Să mergem.
- Aspasio, eşti gata? - Da, stăpână.
Vreau să iei sacul şi să-l urci cât mai sus.
Şi acum, doamnă,
îmi vei spune rostul a toate astea?
Când Aspasio
va da drumul sacului, barca va fi în mişcare.
Astfel, sacul
nu va cădea la capătul catargului,
ci mai în spate. Aproximativ...
aici.
Şi ce-i aşa deosebit în asta?
- Da! - Dar te-ai înşelat!
Da, însă aceasta este dovada finală.
E definitivă!
Sacul s-a comportat ca şi cum barca ar fi stat pe loc.
Ce înseamnă asta?
Nu ştiu.
Însă acelaşi principiu poate fi aplicat şi Pământului.
S-ar putea roti în jurul Soarelui fără să ne dăm seama.
- Aristarco. - Exact.
De ce îţi baţi capul cu asta?
Ptolomeu nu e perfect,
însă merge.
Oreste, dar tu eşti cel care...
Acum câţiva ani nu erai aşa pragmatic, dle prefect.
Acum câţiva ani vorbeam înainte de a gândi.
L-am pus pe Cefeo al treilea.
37.
48.
Venus şi Marte
împart casa în Vărsător.
Tata ar fi sărbătorit această conjunctură bună cu un vin bun.
- Stelele nu vor cădea. - Serios?
Nu, pentru că sunt lipite de capacul cufărului.
Se va deschide în două şi va apărea Isus.
Despre ce cufăr vorbeşti?
Nu ştiai că universul este un cufăr imens?
Cerul e capacul, iar Pământul e partea de jos.
Idiotului ăsta nu i-a spus nimeni că Pământul e rotund.
Pământul nu e plat.
Dar mintea ta e plată.
Citeşte Scripturile!
Dacă Pământul e rotund,
de ce nu cad cei din partea de jos?
Sau cei din laterală.
De ce nu se răstoarnă?
Gândeşte-te la asta.
Davo ştie.
Frate.
Tu ce spui?
Pământul e plat sau rotund?
Numai Dumnezeu ştie lucrurile acestea.
Lasă-le jos.
Lasă-le pe jos, unde le este locul!
Doamnă, nu disperaţi.
Astăzi, pe barcă, aţi avansat mult.
De ce minunile îşi schimbă intensitatea strălucirii
atât de pe neaşteptate?
Şi ceea ce e mai grav,
de ce se schimbă soarele?
De ce îşi modifică dimensiunea din vară până în iarnă?
Poate din cauză că
uneori e mai aproape,
iar alteori mai departe.
Dar, Aspasio,
priveşte.
După Aristarco, soarele ar trebui
să fie centrul tuturor lucrurilor.
Cu noi, Pământul,
rotindu-ne în jurul său.
De aceea,
şi aceasta e cheia,
suntem mereu exact
la aceeaşi
distanţă.
Dacă aşa cum spui, acceptăm că distanţa variază,
suntem obligaţi să adăugăm
un epiciclu orbitei Pământului.
Pentru că se apropie şi se depărtează.
Dar astfel cădem în aceeaşi capcană ca Ptolomeo.
- Cercuri peste cercuri. - Exact!
Nu ştiu cum să rezolv această dilemă.
Singurul lucru pe care îl putem face
e să mutăm soarele din centru,
dar fără a mai avea un centru,
mi se frânge inima, Aspasio.
Spune-mi,
ce să fac?
Odihniţi-vă, doamnă.
Parabolani!
- Parabolani! - Ce se întâmplă?
Parabolani, repede! Ajutor!
Sfântul Alexandru e în flăcări!
E un incendiu.
Să mergem!
Adu apă! Cu găleata! Ia-o!
Repede!
Să mergem, haideţi!
Parabolani!
Parabolani, repede!
Unde-i focul?
Iudei! E o capcană!
E o capcană!
Creştini,
aseară a fost o noapte deplorabilă.
Dar eu vă spun
să nu mai suferiţi după fraţii noştri morţi.
Nu plângeţi.
Păstraţi-vă lacrimile pentru ceilalţi,
pentru călăi.
Da, da.
Plângeţi pentru ei. Pentru că cei care au făcut asta,
nu-L cunosc nici pe Dumnezeu,
nici iubirea, nici sfinţenia.
Nu le cunosc.
Pentru că ei sunt aceia
care repetă Scripturile fără a le înţelege deloc.
Ei sunt cei care au văzut un om simplu
când fiul lui Dumnezeu stătea în faţa lor.
Ei sunt cei care
în neştiinţa lor şi-au bătut joc de El şi L-au crucificat.
Da.
Plângeţi! Plângeţi pentru iudei,
asasinii Dumnezeului nostru.
Pentru că Dumnezeu...
Dumnezeu i-a condamnat deja.
E voia Domnului
ca ei să fie sclavi,
blestemaţi şi exilaţi până la sfârşitul timpurilor.
Blestemaţi şi exilaţi!
Doamnă, nu vă opriţi.
Acum evreii vor să se răzbune!
Mă tem că nu înţelegi ce se întâmplă.
După ce toate astea se vor fi terminat, nu vor mai rămâne evrei în Alexandria.
Scuzaţi-mă că vă întrerup.
Doamnă, n-ar fi trebuit să riscaţi venind aici.
Unde sunt trupele?
De ce nu sunt mai mulţi soldaţi pe străzi?
Nicio armată nu poate opri mulţimea de nebuni. Întregul oraş e frenetic.
Cere anihilarea femeilor şi copiilor!
Un episcop!
- Un creştin! - Atunci închide-l.
Dle prefect,
ar trebui să-l arestaţi.
Nu e atât de uşor.
Doamnă,
Cirilo ştie că are aceeaşi soartă.
Acest lucru îl aduce pe prefectul nostru într-o poziţie
foarte delicată.
Dacă apără evreii, jumătate de oraş se va ridica
împotriva acestui guvern.
Înţeleg.
Însă dacă nu faci nimic,
cred că Cirilo
va face acelaşi lucru iar şi iar,
până nu vor mai rămâne oameni pe care acest guvern să-i guverneze.
Ce naiv am fost.
Ce naiv am fost să cred că ne-am schimbat.
Afară evreii!
Mai întâi îi omoară
şi apoi îi îngroapă.
Episcopul lui Cirene.
- Ce faci aici? - Voi afla.
E mica mea bibliotecă din Alexandria.
E locul în care le predau copiilor.
Conul lui Apolonio.
Da, l-am făcut pentru a-i învăţa cele patru curbe.
Cercul,
elipsa...
Oreste ar fi trebuit să fie deja aici.
Parabola
şi hiperbola.
E cu adevărat superb.
Deseori îl privesc şi mă întreb
de ce se regăsesc în cerc
forme atât de impure.
Ce n-aş da să stau din nou aici şi să te ascult.
Te-aş plictisi.
De mult nu mai fac altceva decât să mă dau cu capul de pereţi.
Şi sunt chestiuni mai importante de discutat.
Scuzaţi-mă.
Doi creştini în mâinile unei păgâne.
E revoltător!
Indignant.
- Câţi mai sunt? - Nu ştiu, dar va mirosi urât.
Amonio.
Dumnezeu vorbeşte cu tine?
Tot timpul.
''Amonio fă asta, Amonio fă aia. Amonio, Amonio, Amonio... ''
Azi vorbea cu mine
atât de repede, încât L-am rugat să vorbeasă mai rar.
Spune-mi ceva.
Te gândeşti vreodată că greşim?
De ce?
Am fost iertat,
însă acum, eu nu pot ierta.
Ierta?
Pe cine?
Pe evrei?
Isus i-a iertat de pe cruce.
Isus era Dumnezeu
şi doar El poate fi atât de milostiv.
Cum îndrăzneşti să te compari cu Dumnezeu?
Frate.
Suntem vii.
De ce?
Pentru c-a fost
voia Sa să supravieţuim pietrelor.
Dumnezeu ne vrea aici, făcând ceea ce facem.
Nu mai crezi asta?
Dragul meu...
Cirilo e foarte orgolios.
Va accepta întâlnirea, dar nu va vorbi despre evrei, ci doar despre pace.
Pace?
Sugestia mea de umil sfătuitor în această chestiune,
e să accepţi.
Lasă pacea să aibă prioritate.
- Doamnă, ce părere aveţi? - Păi...
Nu mi se pare prea încurajator.
De ce a vrut să-l vadă pe Oreste
- fără să-i propună ceva concret? - Mai e ceva.
Nu va veni la tine.
Pretinde să vă vedeţi în bibliotecă
în timpul slujbei de duminică.
În bibliotecă? De ce?
Doar creştinilor li s-a permis să intre aici după plecarea sa.
E o sfidare!
Permiteţi-mi o sugestie.
Dacă îţi consideri prezenţa
fundamentală,
de ce nu te laşi botezat?
Majoritatea dintre cei prezenţi aici,
începând cu prefectul, l-am acceptat pe Hristos.
De ce nu şi restul?
E doar o chestiune de timp şi o ştiţi.
Serios?
E doar o chestiune de timp?
Scuză-mă,
onorabil membru, însă din câte ştiu,
Dumnezeul tău n-a demonstrat că este
nici mai corect, nici mai înţelegător decât predecesorii lui.
Doamnă.
E doar o chestiune de timp până să vă accept credinţa?
Atunci de ce
ar trebui acest consiliu
să accepte sfatul cuiva care recunoaşte
că nu crede în absolut nimic?
Cred în filozofie.
În filozofie.
Exact de asta avem nevoie
în vremurile acestea.
Ajunge!
Studiez de ani de zile
fără a avea o viaţă personală
şi mă întreb
- ce rost are. - Uită ce s-a spus astăzi.
E tot ce-mi rezervă viaţa?
Ce altceva?
Mă îndoiesc că cineva te percepe
ca soţie devotată
şi mamă.
Cred...
Cred că tot oraşul ştie povestea batistei.
Aşa că...
Tata a iubit o femeie.
Chiar şi el...
Eu pe cine am iubit?
Cu excepţia ta,
Libas.
Numai de-aş putea
pătrunde cu mintea
puţin mai mult.
De m-aş putea apropia puţin mai mult de răspuns,
atunci aş...
aş intra în mormânt fericită.
De ce?
De ce înseamnă atât de mult pentru tine?
Acum,
chiar în această secundă, Pământul ar putea fi în mişcare
fără să-şi dea cineva seama.
Cu excepţia ta şi a mea.
Crede-mă, doamnă, e mai bine să nu-şi dea nimeni seama.
Chiar nu ţi se pare important?
Nu ştiu de ce insişti să mişti solul pe care călcăm.
Tu însuţi ai văzut ce s-a întâmplat pe barcă.
Însă asta nu înseamnă neaparat că Pământul se mişcă.
Şi dacă se mişcă?
Hipatya, uită-te în jurul tău.
Moarte,
orori,
distrugere.
Dacă stelele se mişcă circular,
de ce şi-ar împărţi cu noi perfecţiunea lor?
Aaşa că nu ne mişcăm.
Circular.
Nu ne mişcăm
în cerc.
Nu ne rotim în cerc.
De la Platon,
toţi, Aristotel, Hiparco, Ptolomeo,
toţi, absolut toţi au încercat să-şi împace observaţiile
cu orbitele circulare.
Dacă în ceruri e ascunsă o altă formă?
O altă formă?
Doamnă, nu există nicio formă mai pură decât cercul, chiar tu ne-ai învăţat.
Ştiu, dar să presupunem
că puritatea cercului
ne-a împiedicat să vedem mai departe.
La fel cum strălucirea soarelui ne împiedică
să vedem stelele.
Trebuie s-o iau de la început,
cu alţi ochi.
Trebuie să regândesc totul.
Totul.
Citim din prima epistolă a lui Paul către Timotei.
''Astfel, doresc ca pretutindeni,
oamenii să-şi împreuneze mâinile întru rugăciune,
fără furie sau dispute.
De asemeni,
vreau ca femeile
să se îmbrace modest,
decent şi adecvat,
fără să-şi prindă părul în coadă,
nu în aur şi perle
sau haine scumpe,
- ci în fapte bune''. - De ce ne citeşte acest pasaj?
Nu ştiu, dle prefect, dar vă asigur că nu-i cel stabilit.
''Femeia să înveţe
în tăcere şi supunere. Nu permit ca femeia
să aibă vreo autoritate asupra bărbatului,
ci să fie
tăcută''.
Acesta e cuvântul Domnului!
Amin.
Amin!
Isus însuşi
ştia toate acestea
când şi-a încredinţat sfânta moştenire celor 12 bărbaţi.
Bărbaţi.
Nu era nicio femeie printre ei.
Şi totuşi,
cunosc câţiva bărbaţi din Alexandria
care admiră şi cred în cuvintele
unei femei.
Filozoafa Hipatya.
O femeie care şi-a declarat public
impietatea.
O vrăjitoare!
Demnitari,
a sosit momentul să vă împăcaţi cu Hrisots.
Acesta e cuvântul Domnului.
Îngenunchiaţi în faţa lui şi acceptaţi-i adevărul.
Îngenunchiază.
Nu va îngenunchia?
Îngenunchiază!
Păcătosule!
Sunt creştin!
- Sunt creştin! - Nu eşti!
Sunt la fel de creştin ca şi voi!
Faceţi loc pentru prefect!
Faceţi loc!
Sunt botezat creştin!
Te voi ucide.
Sunt la fel de creştin ca voi!
Cum a fost posibil aşa ceva?
Vinovatul a fost executat.
- Aş vrea să fiu dusă la prefect imediat. - Doamnă, chiar el a ordonat
să rămâneţi în casă până la noi ordine.
Deocamdată, prezenţa dumitale pe străzi nu e recomandabilă.
Din ce motiv?
Cirilo a făcut acuzaţii grave împotriva dumneavoastră.
Şi...
de ce anume mă acuză?
Ateism.
Şi vrăjitorie.
Înţeleg.
Vă preocupă ceva, doamnă?
Nu.
Spune-mi ce te preocupă pe tine.
Dle prefect, muşcaţi asta.
Vorbeşte.
Episcopul lui Cirene doreşte să te vadă.
Ieşiţi toţi.
Rana încă nu este...
Afară. Afară!
Toată lumea afară!
A decurs bine.
Crezi c-am avut vreun rol în asta?
Aş mai fi venit aici dacă voiam să te trădez?
- Eşti orb? - Da, eram orb.
Capul meu
l-a vrut mereu.
Şarpele ăsta pe mine mă vrea.
Guvernul acesta!
Oraşul acesta!
Ascultă.
- Va fi război. - Ştiu.
Ştiu.
Jură-mi loialitate mie...
şi imperiului. Fă-o.
Condamnă-l sau pleacă.
O voi face.
În genunchi, dacă trebuie.
Şi nu doar atât.
În câteva zile pot ridica pe toţi episcopii şi călugării deşertului împotriva lui Cirilo
Însă înainte trebuie să te întreb ceva.
Oreste, crezi în Isus?
Ce?
- Crezi în Isus? - Poftim?
Eşti un creştin autentic
sau, asemeni multora, te-ai convertit
- pentru ascensiune politică? - Sinesio.
De ce nu ai îngenunchiat?
- Ce altă alegere aveam? - De ce?
Ce altă alegere aveam?
S-o trădez pe Hipatya?
S-o condamn?
Tu ai fi făcut-o?
Eu niciodată nu l-aş fi ofensat pe Dumnezeu.
El îl ofensează pe Dumnezeu.
Îi reinterpretează cuvintele, se foloseşte de Scripturi...
A citit
ce este scris.
Câtor femei te supui?
Câtor femei?
Pe câte le admiri şi le asculţi?
Doar
una.
Una singură.
Scripturile...
Scripturile sunt corecte
şi erau în mâinile lui.
Frate, nu vezi?
Nu vezi ofensa adusă Domnului
în faţa tuturor?
Nu ştiu...
Nu ştiu ce cred...
Trebuie să-i spui.
Spune-i că de acum crezi în ce e scris.
- Cred în... - Nu-mi spune mie, spune-i Lui.
Spune-i lui Dumnezeu.
Îngenunchiază!
Mulţi îşi aduc aminte de minunile săvârşite de fratele nostru când trăia.
Ca atunci când s-a încredinţat Tatălui şi s-a aruncat în foc
fără să se ardă.
Amonio,
mort încercând să-ţi apări credinţa în Hristos,
te declar martir,
sfânt.
Începând de acum vei fi cunoscut sub numele
de Sfântul Taumasio.
Vrem dreptate!
Dreptate!
Dumnezeu să ne arate calea,
dragi parabolani. Ce altceva v-aş putea spune?
Dar călugării din Nitria?
Contez pe 500 dintre ei.
Plus 500 dintre ai noştri.
- Crezi că sunt suficienţi? - E prefectul!
Are o întreagă armată care îl apără.
Ascultă.
De ce n-am face ceva mult mai simplu şi mai eficient?
Despre ce vorbeşti?
L-am putea lovi unde îl doare mai tare.
Cum?
- Târfa aia... - Cine?
Dacă am îndrăzni să privim lumea aşa cum este ea?
Să renunţăm momentan la orice idee preconcepută.
Ce formă ni s-ar arăta? Ce formă?
Cândva spuneai că problema este inconsistenţa soarelui.
Da, am spus, bine. Spune în cuvinte.
Soarele trebuie să fie în centru dacă ne învârtim în jurul lui.
Şi în acelaşi timp
poziţionat altfel, astfel încât distanţa până la el să varieze.
- Da, exact. - Cum?
Cum poate fi în două locuri în acelaşi timp?
Aspasio...
Da, da. Aici. Şi cealaltă aici.
Păstrând aceleaşi dimensiuni.
Foarte bine. Leag-o de cealaltă torţă.
Aspasio,
imaginează-ţi că acesta este Pământul,
iar torţele reprezintă cele două poziţii extreme ale soarelui în raport cu el,
iarna şi vara.
Ce ar fi dacă ambele poziţii ar fi doi centri
ai aceluiaşi cerc?
Dar nu este posibil, doamnă.
Ce ştim despre cerc? Ştim că centrul său
e la aceeaşi distanţă de fiecare punct al perimetrului său.
- Exact. - Da.
Dacă împart centrul în două,
dar păstrez constantă suma celor două distanţe ale perimetrului?
Bine, îţi voi demonstra. În timp ce mut acest băţ
de-a lungul sforii, un segment creşte,
iar altul descreşte. Şi invers.
Deci suma lor va fi constantă.
Vezi?
Dacă aplicăm acest lucru
şi rotaţiei Pământului?
Ce
formă
vom obţine?
O elipsă!
O elipsă cu soarele într-unul dintre focare.
Pentru că,
ce altceva este cercul
dacă nu o elipsă deosebită
a cărei focare sunt atât de apropiate încât par unul singur?
Poate am luat-o razna, Aspasio.
Adică, de ce ar fi aşa? Poate că...
Poate o fi...
Tu ce crezi?
Ar putea fi aşa, doamnă.
Foarte bine, vom continua mâine.
Odihneşte-te.
- Noapte bună, doamnă. - Noapte bună.
Mulţumesc.
Davo!
Ce faci?
Doamnă.
Lasă-mă să văd.
De ce nu stai jos?
Unde sunt toţi?
Te rog, aşează-te.
Am...
Şi eu am noutăţi.
Toţi demnitarii
care încă nu au acceptat credinţa creştină,
vor trebui botezaţi
în public.
Obiectivul este clar:
adăugarea la cauza noastră a tuturor creştinilor din oraş,
a oamenilor decenţi,
dispuşi să lupte pentru mine.
Vorbeşti despre un negoţ al credinţei.
Foarte bine.
Foarte bine!
Dacă totul e deja hotărât, nu înţeleg de ce mi-a fost solicitată prezenţa.
Nu sunt un membru al guvernului.
Eşti mai mult de atât. Eşti persoana în care am cea mai mare încredere
şi toată lumea ştie asta.
Nu se poate să spui asta.
Doamnă.
Acum câţiva ani...
Acum câţiva ani ne-ai învăţat ceva.
Dacă...
Dacă doi sunt egali
cu un al treilea,
sunt toţi egali între ei. Îţi aminteşti?
Da.
Toţi trei suntem oameni buni!
Şi tu eşti la fel de creştină ca şi noi!
Sinesio, tu nu te îndoieşti de credinţa ta.
Nu o poţi face.
Eu trebuie s-o fac.
Păi...
E păcat,
doamnă.
E mare păcat.
Stimabila noastră profesoară
fuge de ceea ce ea însăşi ne-a învăţat.
Sau crezi că nu ştiu în ce nebunii eşti implicată?
- Sinesio! - Pământul se învârte în jurul Soarelui.
Ce urmează, doamnă, ce urmează?
Te implor, lasă-mă să plec.
Lasă-mă să intru!
- Trebuie să vorbesc cu ea! - Un parabolan?
- Doamnă! - Pleacă înainte să te arestăm.
- Pleacă! - Aspasio!
Eu sunt, Davo. Sunt Davo! Dă-mi drumul.
- Spune-le cine sunt! - Îl cunoşti pe bărbatul acesta?
Da. Ce vrei?
Trebuie să vorbesc cu ea. Unde e?
- Stăpâna mea nu este. - E urgent! Unde e?
E în palatul prefectului.
- Unde? - În palatul prefectului!
- La palat. Mulţumesc. - Cară-te de aici.
Cine era?
Cândva era sclav.
Aşteaptă, te rog! Te implor!
Dacă nu accepţi, nu te voi mai putea proteja.
Nu voi mai putea vorbi cu tine.
Nici să te salut.
Hipatya.
Nu înţelegi?
Nu pot trăi fără tine.
Nu pot.
Fără tine nu-l pot învinge pe Cirilo.
Oreste.
Cirilo deja a câştigat.
Mulţumesc.
Nu-i nevoie.
Davo!
Frate! Unde mergi?
Am găsit-o!
Mergi, târfă!
Mişcă-te, păcătoaso!
- Târfă! - Păgâno!
Vrăjitoareo!
Scorpie păgână!
Mergi! Mişcă!
Vrăjitoareo!
Dezbrăcaţi-o!
Ridică-te.
Aşa, ca Dumnezeu să te vadă în toată împuţiciunea ta, târfă.
Nu cumva eşti târfa prefectului?
Păgâno!
Târfo!
Priviţi,
nu reacţionează.
Va urla când o vom jupui de vie.
- Câţi dintre voi aveţi cuţite? - Nu!
Nu vă murdăriţi mâinile cu sânge impur.
S-o omorâm cu pietre!
- S-aruncăm cu pietre-n văjitoare! - Aduceţi pietre.
- Repede! - Cei care au aruncat în Oreste
sunt încă aici.
Rămân eu cu ea.
A leşinat.
Corpul mutilat al Hypatiei a fost târât pe străzi
şi ars pe rug.
Oreste a dispărut. Nu a mai fost văzut niciodată.
Cyril a preluat conducerea Alexandriei.
Mai târziu, Cyril a fost declarat sfânt şi doctor de către Biserică.
Deşi niciuna dintre lucrările Hypatiei nu a supravieţuit,
este binecunoscut faptul că a fost o remarcabilă astronomă
şi renumită pentru studiile matematice ale secţiunii conice.
1200 de ani mai târziu, în secolul al XVII-lea,
astronomul Johannes Kepler a descoperit că una dintre aceste curbe,
elipsa, guvernează mişcarea planetelor.
Traducerea şi adaptarea: Replicant/Kprice Subtitrări-Noi Team
www.subtitrari-noi.ro