"La oss prise berømte menn-
- og våre fedre som avlet oss."
Alle disse menn ble hedret i sine generasjoner-
- og var storheter i sine dager.
Vi er her i dag for å takke-
- for livet til Harold Abrahams.
For å hedre legenden.
Nå er det bare to av oss-
- unge Aubrey Montague-
- og meg selv-
- som kan lukke våre øyne-
- og huske de få unge menn-
- med håp i våre hjerter-
- og vinger i hælene.
Carlton Hotell, Broadstairs, Kent.
28. juni, 1924.
Kjære mamma. Jeg er lei for din forkjølelse og det nitriste været.
Vi har dårlig vær her også.
Takk for brevene dine. Jeg beklager for at du og pappa er-
- skuffet over at jeg prioriterer de Olympiske Leker fremfor brevskrivning.
Men hvis dere var på min alder, med en sjanse til å vinne OL i Paris,-
- så ville dere være like store tåper som meg.
Det er forresten veldig snilt av pappa å underholde meg her, tross min idioti.
Det er vidunderlig for esprit de corps. De fleste har klart å komme seg hit.
- Cricket, Montague, i ballrommet. - Nå!
Feil kast!
Kom igjen, Aubrey, ball.
- Hvordan er det? - Ikke ute.
Hva? Du kunne høre det i fordømte Bournemouth!
- Kom igjen, Liddell, min tur. - Jeg rørte den ikke.
- Det må ha vært håndleddet mitt. - Jeg så den bue seg! Andy!
Jeg tror ikke den rørte.
Han er ute. Dere er døve og blinde.
Aubrey, jeg ber deg, for Guds skyld!
Det er ikke rettferdig!
Greit.
Harold er her. Intens som alltid.
Akkurat slik han var på vår første dag ved Cambridge.
Jeg husker vi delte en drosje.
Jeg tar disse.
- Ser deg inne, Aubrey. - Greit.
Mange takk.
- Navn, takk. - Vi er nye.
Jeg kan se det, gutt. Hva heter du?
Abrahams. H. M.
- Toppen av lista. Repton. Er det den? - Stemmer. Dro for et år siden.
- Har du drevet med ditt? Frankrike? - Nei. Ble med for sent.
Uflaks, gutt.
Mang en død mann ville ønsket å ta del uansett.
Du har rett der, unge mann.
Velkommen til Caius.
- Signer her. - Mange takk.
Det er over gårdsplassen, høyre hjørne, opp trappene.
Takk.
Hva heter dere?
Rogers, sjefsportner, og dette er Mr. Radcliffe, min assistent.
Vel, Mr. Rogers, Radcliffe.
Jeg sluttet å bli kalt "gutt" etter at jeg ble med i Kongens armé.
- Er det klart? - Ja... Mr. Abrahams.
- Helt klart. - Mange takk.
Jeg ser helst at dere husker det.
- Ser deg senere. - Greit.
Hva studerer vennen din, da, unge mann?
Antiautoritetsjuss?
Jeg aner ikke.
Én ting er sikkert.
Med et navn som Abrahams, vil han ikke bli med i kirkekoret, vil han vel?
- Navn? - Montague.
- Hva? - Montague.
Jeg tar krigslista og kikker på den.
Navn etter navn, som jeg ikke kan lese,-
- og som vi, som er eldre enn dere,-
- ikke kan høre uten følelser.
Navn som bare vil være navn for dere,-
- det nye college.
Men som for oss representerer ansikt etter ansikt,-
- fulle av ærlighet og godhet,-
- tjenesteiver og livskraft-
- og intellektuelt løfte.
Blomsten til en generasjon. Englands prakt,-
- og de døde for England og alt som England står for.
Og nå, med tragisk nødvendighet, har deres drømmer blitt deres.
La meg formane dere. Gransk dere selv.
La hver av dere oppdage-
- hvor deres sanne sjanse til storhet ligger.
For deres skyld,-
- og for deres college, og for deres land, grip denne sjansen.
Fryd dere over den,-
- og ikke la noen kraft eller overtalelse forhindre dere i det.
Torsdag 10. oktober, 1919.
Min første dag ved Cambridge ble avrundet-
- av debutantenes middag, en kostbar affære.
Bestyreren ga oss en rørende tale,-
- og jeg gleder meg nå til å starte semesteret skikkelig.
Rugbyklubb, golfsamfunn, tennis,-
- squash, naturklubben, filateli.
Er det alt? Du er en doven mann!
- Jeg må studere også. - Prøv fugletitting. Du kan ta med en bok.
Hvordan kan jeg titte hvis jeg leser i en bok?
Følg i fotsporene til W. G. Er det noen Yorkshire-menn her?
Jeg kan ikke treffe ball med balltre.
På slagmarken Bekjemper de fienden sammen
De er alle mødres sønn Forberedt på kamp og falle
Fienden til én Fienden til alle
- Abrahams, H. M. - Klarer du en tenor?
- Vi har altfor få tenorer. - Bare under tortur.
- Aubrey. Synger du? - Skolekor, det er alt.
Du, Stallard?
De sparket meg fra barnesangene.
Lei for det. Vi kan ikke være begavede alle sammen.
Om alle er ingen
Er ingen noen.
- Skriv opp vennen min her også. - Rolig, nå.
Utmerket! Prøvene starter på mandag, lolanthe.
- Jeg var alt som gutt. - Perfekt! Du kan være dronningen til feene.
Hvor var du da ditt land trengte deg?
Vi har en plikt mot de millionene av liv som unødvendig ble slaktet!
Langt hjemmefra, Drømmer de seg hjem
Vel, glad for å ha deg, Stallard.
Gode mellomdistanseløpere vokser ikke på trær.
Jeg kan ikke gå god for de tidene.
De fleste er tatt med skolens vekkerklokke.
Pluss minus et sekund, de er gode nok for meg.
Har du møtt en kar ved navn Abrahams? H. M. Abrahams?
Han har utfordret til college-spurt.
Hva er så spesielt med det?
Ingen har klart det på 700 år.
Greit, hva gjør du?
Greit, karer, mange takk! Mange takk.
La det bli kjent at H. M. Abrahams fra Gonville og Caius-
- formelt har utfordret til college-spurten.
Vis dem, Harold!
For de som ikke kjenner reglene...
Utfordreren vil forsøke å løpe rundt plassens omkrets-
- til og fra et punkt under klokken,-
- innen den tiden det tar klokken å slå 12.00.
En distanse man vanligvis regner som 188 skritt.
Jeg spør deg, Abrahams, hva har du i føttene? Raketter?
Utfordringen starter på første slag.
- Abrahams, du har ikke nubbesjans! - Gjør det for Israel!
Utfordringen starter på første slag.
Utfordreren må fullføres før det tolvte slag.
Kom igjen, Abrahams, din skrytepave!
Kan utfordreren gjøre seg klar?
Denne Abrahams. Hva vet du om ham?
Repton-fyr.
Jødisk.
- Faren hans er finansmann. - Finansmann?
Jeg undres hva det skal bety?
Jeg kan tenke meg at han låner ut penger.
Nettopp.
Og hva sier de om sønnen hans?
Solid akademisk. Arrogant.
Defensiv på grensen til kamplysten.
Som de alltid er.
Allikevel innehar han en klar sans for plikt og lojalitet.
Sier de at han kan løpe?
Som vinden.
Mine herrer, kan dere vennligst trekke dere tilbake? Bort fra banen.
Mange takk.
Mr. Abrahams, innta posisjonen.
Grunnet fravær av noen annen utfordrer,-
- vil Mr. Abrahams løpe alene.
Ikke helt riktig!
Ditt navn og college, sir.
Lindsay. Jeg kapper med min venn her.
Vi utfordrer i navnene Repton, Eton og Caius.
- Jeg visste ikke at du kunne løpe. - Takk det samme.
En kar fortalte meg nettopp om dette. Tenkte jeg skulle presse deg frem.
- Henrykt. - Utmerket.
Lykke til.
Mine herrer, innta plassene.
Husk: på det første slaget av 12.
Kom igjen!
Gi alt.
Løp raskere, kom igjen!
Heia!
Åtte!
Ni!
Ti!
- Elleve! - Gå på, Harold!
Klarte de det begge to?
Jeg tror ikke det.
- Unge Lindsay bommet med en hårsbredd. - Synd.
Vel, det har blitt gjort. Og av en Caius-mann! Du må være veldig stolt.
Den første mannen på syv århundrer.
Kanskje de virkelig er Guds utvalgte folk allikevel.
Jeg tviler på at det er en mer rappfotet mann i hele kongeriket.
Innta plassene.
Klare.
DET SKOTSKE HØYLAND 1920
Løp, Steve!
Fortere!
Han er kanskje din beste venn, Sandy, men han er min beste bror.
Jeg tenker på ham og ikke ditt velsignede friidrettslag.
Hans hjerte har bestemt seg for å følge Faderen i misjonen.
Tror du ikke han er travel nok uten å begynne å kappløpe igjen?
Han er rask, Jennie. Du har sett ham med en ball i hendene.
Jeg har sett ham med en Bibel i hendene.
Og jeg vet hva som er det viktigste.
Du kan ikke nekte ham sjansen.
Få ham på banen, og jeg sier deg...
Ikke si meg, Sandy. Jeg vil ikke høre.
Eric er spesiell for meg. Verdifull.
Jeg vil ikke at hans misjonsarbeid skal spoleres med alt det snakket om løping.
Finnes det en John MacMillan her?
Gå, få trøstepremien.
Der, ja. Bra utført.
Mine damer og herrer,-
- et av vederlagene for å oppnå en viss berømmelse,-
- om enn bare som en rugbyspiller,-
- er at du noen ganger blir bedt om å gi bort ting.
Det sies ofte at det er bedre å gi enn å motta.
La meg si dere-
- uttrykket av glede på de små guttenes ansikter-
- var verdt ti av de tinnpokalene som samler støv på skjenken min i Edinburgh.
Da vi var i Kina, snakket min far her-
- alltid poetisk om sitt lille hjem i fjelldalen.
Men etter å selv ha blitt født på Orienten,-
- som mine brødre og søstre her,-
- hadde jeg en naturlig vantro.
Men når jeg ser meg rundt nå-
- på lyngen på heiene-
- så kan jeg se at han hadde rett.
Det er helt spesielt.
Mange takk for å ønske oss velkommen hjem.
Og mange takk-
- for å minne meg på at jeg er, og fortsatt vil være mens jeg puster,-
- en skotte.
Mr. Borgermester, sir.
Før du lar Eric her gå...
Er det ikke sant at hovedkonkurransen ennå ikke er løpt?
Det åpne mesterskap på 200 meter.
Det er den siste hendelsen i denne samlingen, etter tradisjonen.
Tror du ikke, hvis vi kan finne noe utstyr til ham,-
- at vi kanskje kan overtale Skottlands beste ving til å vise oss sine skritt?
Hva sier du, Eric?
Innta plassene!
Klar!
Sa jeg det ikke, Eric? Sa jeg det ikke?
En anelse frisinnethet ville helt klart ikke skade.
Sandy, Guds kongerike er ikke et demokrati.
Herren stiller aldri til gjenvalg.
Det er ingen diskusjoner, ingen overveielse,-
- ingen avstemming om hvilken vei man skal ta.
Det er én rett og én gal,-
- én absolutt hersker.
- Du mener en diktator. - Ja, men en god, elskende diktator.
Så mye for valgfriheten.
Du har fremdeles et valg, Sandy.
Ingen truer deg til å følge Ham.
Hei.
- Vet dere hvilken dag det er? - Ja.
- Så fortell meg det. - Søndag.
Sabbaten er ikke en dag å spille fotball på, er den vel?
Nei.
- Står du tidlig opp? - Mamma vekker meg klokken syv.
Skal vi ta en runde da?
Mr. Liddell, kan faren min komme?
Klart det. Ta med hele familien.
Du kan få fem måls forsprang.
- Du har et tog å nå klokken ni. - Det er masser av tid.
Vil du at ungen skal vokse opp og tro at Gud er en gledesdreper?
Kom igjen.
Jeg vil gjerne utbringe en skål.
Til Liddell-familien,-
- som jeg er heldig nok til å kunne kalle venner.
Pastor J. D., Mrs. L., unge Ernest.
Bon voyage og trygg tur tilbake til Kina.
Måtte årene fremover være lykkelige og tilfredsstillende.
For de som er tilbake, måtte Gud beskytte dem,-
- inspirere dem,-
- og lede dem til ære.
Mange takk, Sandy. Det var veldig pent.
Jeg stoler på deg nå til å verne dem.
Det skal jeg, Mrs. L. Hvis de forser seg, så skal jeg sende et postkort med detaljene.
Du kan lese alt om det før du kan si "Marco Polo."
Vil koste deg en formue i frimerker.
Ikke bekymre deg. Jeg skal beskytte min investering.
Jeg skal styre dere med jernhånd.
Vi må passe på oss selv.
Du er en veldig heldig ung mann, Eric.
Du er den stolte innehaver av mange gaver.
Og det er din plikt å benytte deg av dem.
Pappa har rett. Løp som vi vet du kan, sterkt og riktig.
Misjonen kan ikke annet enn å vinne på din suksess.
Det vi trenger nå er en muskuløs kristen.
For å få folk til å følge med.
Hvor god er du, Eric?
Sandy regner med at han løper for Skottland før måneden er omme.
Og etter det... finnes det ikke grenser.
Og det betyr?
De Olympiske Leker, kanskje?
Eric, du kan prise Herren ved å skrelle en potet-
- hvis du gjør det perfekt.
Ikke gjør kompromisser. Kompromisser er djevelens språk.
Løp i Guds navn,-
- og la verden stå igjen i undring.
FRIIDRETTSMØTE FULGT AV MISJONSMØTE
TALER ERIC LIDDELL
Hvil og han vil gi
Gi tillit og din sjel vil vise
Kristus er liv og kjærlighet
SKOTTLAND VS. IRLAND
TALER FRA EDINBURGH UNIVERSITET ERIC LIDDELL
VIL TALE KLOKKEN SEKS PÅ KVELDEN
Dere kom for å se et løp i kveld.
For å se noen vinne.
Det var tilfeldigvis meg.
Men jeg vil dere skal gjøre mer enn å bare se på et løp.
Jeg vil at dere skal ta del i det.
Jeg vil sammenligne tro med å løpe et løp.
Det er vanskelig.
Det krever konsentrasjon av vilje.
Sjelens energi.
Du erfarer glede-
- når vinneren bryter snoren,-
- spesielt hvis du har veddet på ham.
Men hvor lenge varer det?
Du går hjem. Kanskje middagen er brent.
Kanskje du ikke har jobb.
Så hvem er jeg til å si tro,-
- ha tro, foran livets harde realiteter?
Jeg vil gi dere noe mer permanent,-
- men jeg kan bare peke i riktig retning.
Jeg har ikke noen formel for å vinne et løp.
Alle løper på-
- sin egen måte.
Og hvor kommer styrken fra til å fullføre løpet?
Innenfra.
Jesus sa:
"For se, Guds rike er inni dere.
Hvis dere søker meg av hele deres hjerte,-
- så skal dere finne meg."
Hvis du hengir deg-
- til Kristi kjærlighet,-
- så er det slik du løper i riktig retning.
Takk for at dere kom.
Det er en verking.
En hjelpeløshet.
Og et sinne.
Man føler seg ydmyket.
Noen ganger sier jeg til meg selv: "Rolig, du innbiller deg alt dette."
Så får jeg det blikket igjen.
Ser det etter en bemerkning.
Føler en kald motvillighet i et håndtrykk.
Det er min far.
En litauisk jøde.
Han er en fremmed.
- Han er så fremmed som en frankfurter. - Kosher, selvsagt!
Jeg elsker og beundrer ham.
Han forguder dette landet.
Fra ingenting bygde han det han trodde-
- var nok til å gjøre ekte engelskmenn av sine sønner.
Broren min er lege.
Ledende på sitt felt.
- Hvem av dem er han? - Det er han med krøllene på ryggen.
Han manglet aldri noe.
Og her er jeg.
Etablerer meg på det beste universitetet i landet.
Men min far glemte én ting.
England er kristent-
- og anglosaksisk.
Og det er også maktinstansene.
Og de som higer mot dem, vokter dem med sjalusi og ondskap.
Det er bra at du studerer juss. Du er litt av en advokat.
En sjelden etnisk fordel. Det kalles godt snakketøy.
Så hva nå? Smile og være glad?
Nei, Aubrey.
Jeg skal ta dem. Alle sammen.
Én etter én.
Og løpe fra dem.
England er etter førsteplassen.
Fra en spesialkorrespondent.
Overveldende seier for Cambridge-stjerne.
Abrahams med hat-trick.
Fra en spesialkorrespondent.
CAMBRIDGE COLLEGEKVARTETT
Han forblir en engelskmann
Bravo!
Bravo, Harold!
SKOTSK FRIIDRETTSFORENING SKOTTLAND VS. FRANKRIKE
Mr. Mussabini, antar jeg.
Mitt navn er Keddie. Oberst John Keddie.
- Jeg er... - President, skotsk amatørforening.
Jeg vet det, og jeg er glad for å kjenne deg, sir.
- Hvordan går det med beinet? - OK.
Det var et stygt fall.
Enchanté. Lykke til.
Du er veldig velkommen hit, selvsagt.
Men vi har bare amatører.
Oberst, ikke bekymre deg.
Jeg er her for å titte, det er alt.
Å, godt. Jeg var sikker på at du ville forstå.
Vel, til kamp!
Jeg håper du vil like spillet.
Spillet? Du må spøke.
Jeg har sett bedre organiserte opptøyer.
Kom igjen, Skottland!
Mine herrer, innta plassene.
Klare.
Opp, gutt. Opp.
Heia!
Han klarer det aldri.
Ikke tro det. Hodet hans er ikke lagt tilbake ennå.
Kom igjen, Eric!
Løp.
Tilbake! Gi ham pust!
Bra utført, Eric. Bra utført.
Han blir klar snart. Jeg skal gå og hente klærne hans.
Ta godt vare på denne gutten, Mr. McGrath.
For hvis du mister ham, så vil du aldri finne noe lignende igjen.
Det er ikke det peneste løpet jeg har sett noen gang, Mr. Liddell.
Men helt klart det modigste.
Få ham opp. Kom igjen, forsiktig.
Hold armen din rundt.
Mr. Mussabini.
Er det Mr. Abrahams?
Så du har reist 50 mil bare for å se meg?
Deg og Liddell. Jeg hørte at dere var de beste.
- Og hva synes du nå? - Eric Liddell?
Jeg har aldri sett slikt driv, slik overgivelse i en løper.
Han løper som et vilt dyr. Han skremmer meg.
Det burde han. Han skremmer livskiten ut av meg.
Jeg vil at du skal hjelpe meg å konkurrere mot ham.
- Si meg, Mr. Abrahams. Er du gift? - Nei. Hvordan det?
Vel, når den rette jenta kommer,-
- hva vil du tenke hvis hun frir til deg?
Du forstår, Mr. Abrahams, som med brudgommen,-
- er det treneren som skal fri.
Mr. Mussabini,-
- jeg kan løpe fort.
Med din hjelp, tror jeg at jeg kan løpe enda raskere.
Kanskje raskere enn noen har løpt før.
Jeg vil ha den olympiske medaljen.
Jeg kan se den der.
Den venter på meg.
Men jeg kan ikke få den på egenhånd.
Vel, vi har et gammelt ordtak i min idrett, unge mann.
"Du kan ikke erverve deg det Gud ikke ga deg."
Overlat det til meg.
Jeg skal følge med på deg. Og hvis jeg tror at jeg kan hjelpe-
- hvis jeg kan se den store prisen henge der-
- tro meg, da vil jeg ikke kaste bort tiden.
Når vi møtes igjen,-
- så vil det være meg som ber.
Så du vil følge med på meg?
Unge mann, hvis du er god nok...
Så skal jeg plukke deg fra hverandre bit for bit.
Mange takk.
Tre små piker fra skolen
Tre små piker i sin uviten
Kommer på seminar i siste liten
Fri og fryktelig sliten
Tre små piker fra skolen
En liten piker står brud Num-Num
To små piker kommer ei stum
Tre små piker er den totale sum
Tre små piker fra skolen
Tre små piker flytter ei
To små piker igjen er lei
De slipper å vente, nei
Tre små piker fra skolen
Tre små piker i sin uviten
Kommer på seminar i siste liten Fri og fryktelig sliten
Tre små piker fra skolen
- Sa jeg det ikke? Er hun ikke herlig? - Hun er henrivende.
Bravo!
Operetten var veldig bra.
Jeg har aldri sett noe slikt før, men jeg likte det.
- Og du, J. B.? - Jeg har gjort bedre show selv.
- Husker du dem på stående fot? - Det gjør ikke jeg!
Så steinhjertet er skjørt allikevel.
- Sier du at Abrahams er betatt? - Betatt? Han har mistet hodet.
- Han vil ikke høre på fornuft. - Den stakkars fyren er forelsket!
Han har nettopp satt sine øyne på henne. Jeg har forgudet henne i årevis.
- Hvor er han nå, forresten? - Han har gått for å be henne på middag.
- Har han? Milde Moses! - I pausen?
- Mange takk. Mitt, antar jeg? - Å, Harold.
Nydelig.
- Vel? - Vel hva?
Snakket du med henne?
Ja.
- Blir hun med? - Ja.
- På middag? - Ja.
Lillebroren hennes er gal etter friidrett. Snakker alltid om meg!
Monty, du får ta mitt glass. Jeg har en følelse av at du kommer til å trenge det.
Beklager, Monty.
Ja, mange takk skal du ha, sir.
Ja, selvsagt skal jeg det, sir.
God aften, Miss Gordon! En triumf, hører jeg.
Hvem var den fyren der borte?
Musikkritiker i avisen Star.
- Kjedelig gammel kar, egentlig. - Vel, han likte det tydeligvis.
Jeg tror ikke det.
Det sier de alltid. De sparer giften til det trykte ord.
- Ikke så godt som vanlig, syntes jeg. - Hva? Du var strålende!
Mange takk.
En av mine småpiker har blitt gravid med en gondolfører.
Vi måtte bruke reserven hennes i kveld. Trioen...
- Det vanlige, Miss Sybil? - Mange takk, Toffy.
Og du, sir.
Mange takk.
Dette er Mr. Abrahams. Han er en veldig berømt løper.
Han prøver spesialen for første gang i kveld.
- Jeg håper det smaker, sir. - Det gjør det sikkert.
Vel, kom igjen, da!
Det er Toffys hemmelige brygg, en slags husets cocktail,-
- så du får vær så god like den.
- Utmerket. - Der, Toffy!
Du har vunnet en venn for livet.
Min favoritt, takk.
- For to. - Med glede.
Hva har jeg bestilt?
En overraskelse.
- Skål. - Skål.
Vel...den store Harold Abrahams. Broren min vil bli veldig sjalu.
Det vil min også.
- Du ser ikke hensynsløs ut. - Burde jeg?
Ifølge min bror. Tim sier det er derfor du alltid vinner.
- Hvorfor løping? - Hvorfor synging?
Det er jobben min.
Nei, det er teit. Jeg gjør det fordi jeg elsker det.
Elsker du å løpe?
Jeg er avhengig. Det er en tvangstanke. Et våpen.
- Mot hva? - Å være jødisk, antar jeg.
Du er ikke seriøs?
Du er ikke jødisk, ellers ville du ikke spørre.
Tullball! Folk bryr seg ikke.
Å være jødisk har ikke gjort deg noe vondt.
Jeg er hva jeg kaller halvberøvet.
Det høres smart ut. Hva betyr det?
Det betyr at de fører meg til vannet, men de vil ikke la meg drikke.
Du er en raring, Mr. Harold Abrahams.
Rar,-
- men fascinerende.
Jeg nøyer meg med fascinerende.
Livet er ikke så ille, er det vel?
Ikke i kveld.
Du er så vakker.
Som deg.
Le pieds de porc anglais, madame.
Svinelabber.
Å, herregud.
Toget som ankommer på perrong to-
- er Den flyvende skotten fra Aberdeen.
7.30, Mr. Liddell! 7.30 på slaget.
Vær så god, sir. Varm te og toast.
Storartet.
- Sov du godt? - Som en stein.
Ja. Må ha ren samvittighet.
Langt derifra.
- Er vi her? - Ja, sir. Kom akkurat inn. King's Cross.
Å, og her er avisa med bildet ditt i.
Forventer store ting.
Gjør de virkelig?
- Vær så god. - Veldig snilt, sir.
Ikke stress. Du har en time før vi sparker deg ut.
- Og lykke til i ettermiddag. - Mange takk.
Kom igjen, sir. Våkne opp. King's Cross.
ABRAHAMS SIER "JEG ER KLAR"
Ja, Mr. Abrahams. Det er skotten også.
Mr. Abrahams?
Mr. Liddell.
Jeg vil ønske deg lykke til.
Mange takk. Og måtte den beste mannen vinne.
Innta plassene.
Klare.
Utrolig.
Harold.
Dette er helt latterlig.
Det er et løp du har tapt, ikke en slektning. Ingen er døde.
For Guds skyld, kom deg over det, Harold. Du oppfører deg som et barn.
- Jeg tapte. - Jeg vet det!
Jeg var der, husker du? Og så på.
Det var makeløst. Du var makeløs.
Han var mer makeløs, det var alt. Den beste mannen vant den dagen.
Jeg måtte se etter ham. Det er helt fundamentalt. Du ser aldri.
Han var foran. Det var ikke noe du kunne ha gjort. Han vant ærlig og redelig.
Vel, det var det, Abrahams.
Hvis du ikke tåler å bli slått, er det til det beste.
Jeg løper ikke for å bli slått!
Jeg løper for å vinne.
Hvis jeg ikke kan vinne, så vil jeg ikke løpe.
Hvis du ikke løper, så kan du ikke vinne.
- Ring når du har funnet ut av det. - Sybil...
Ikke gå.
Jeg vet bare ikke hva jeg skal gjøre.
Prøv å bli voksen.
Harold.
Du er en stor mann.
Du løp som en gud.
Jeg var stolt av deg. Ikke få meg til å skamme meg.
Det er ikke det å tape, Syb.
Eric Liddell er en god mann og en god løper.
Det er meg!
Etter alt det arbeidet,-
- nå, Gud vet, hva sikter jeg på?
Å slå ham neste gang.
Sybil, jeg kan ikke løpe raskere.
Mr. Abrahams!
Mr. Abrahams?
Jeg kan finne et par meter til til deg.
Sam.
Charlie Paddock. Kanonkule fra California. Verdens raskeste menneske.
Vinner, 100 meter, OL...
- ...1920, Antwerpen. Tid? - 10,3.
Jackson Scholz, New York-lynet.
Annenplassen, OL, 1920. Tapte ved å se til høyre.
Se, her er målstreken. Ser du? Paddock, løper foran ham gjennom snoren?
Det blikket kostet Scholz løpet.
- Scholz er den raskeste? - 10,3... 4.
Eric Liddell. Vel, du vet alt om ham.
Se på dem.
Tenk dem. Pust dem.
Jeg vil at deres ansikter skal skotte på deg hver gang du lukker øynene.
Den flyvende skotten først. Det gjorde vondt.
Hva, Eric Liddell? Vel, han er ikke noe problem.
Han er en stor løper, men han trenger lengre distanser.
- Han er ikke noen 100-metermann. - Han kunne ha lurt meg!
Ja, han er rask.
Men han kan ikke gå raskere, i hvert fall ikke i spurten. Han løper på instinkt.
Han er bare hjerte. Graver dypt.
En kort sprint styres av nerver.
- Den er skreddersydd for nevrotikere. - Mange takk skal du ha.
Nei, jeg mener det. Du kan presse instinkt, men du kan finslipe nervene.
Paddock, Scholz og Eric Liddell.
Kom her litt, Mr. Abrahams.
Vet du hvorfor du tapte her om dagen?
Fordi du tar for lange skritt. Bare noen få tommer. Nå...
Disse myntene representerer skrittene du tar på en hundremeter.
Har du to mynter til, Mr. Abrahams?
Vel, kanskje vi kan finne dem.
Som jeg sa, for lange skritt.
En sprinters død.
Hvert skritt du tar er et slag i ansiktet.
Slår deg tilbake.
Slik. Slik... Og slik!
Nå...
Jeg vil at du skal tenke deg at du løper på glødende kull.
Hvis du har beina for lenge på bakken, blir de brent.
Opp, opp, opp. Lett, lett, lett! Lett som en fjær.
Klar!
Nei! Ikke hodet tilbake igjen!
Hold det rett! Gå og gjør det igjen.
Slik, ja!
Raskere, kom igjen!
Forbi bilen! Gå på!
Gå på! Gå på!
Kom igjen, nå! Fortsett, kom igjen!
Rytme, Mr. Abrahams, rytme!
Trening, trening, trening. Alt jeg hører om er trening.
Tror du på det vi gjør her, eller ikke?
Hør her, Jennie, jeg er lei meg.
Jeg var sen. Jeg ber om unnskyldning.
- Det er i orden, Eric. - Jeg sa jeg var lei meg.
Til meg. Det er ikke meg du har fornærmet.
Bort med dine bekymringer!
Herren vil ikke bli fornærmet hvis jeg ikke når bussen.
Ja, Eric, du kom for sent til bussen. Men hvorfor?
Sjelen din er ikke med oss lenger.
Den er full av løping og starter og medaljer og fart.
Den er så full av det, at du ikke har plass til å stå stille.
Jennie!
Ikke bekymre deg.
Jeg bekymrer meg, Eric.
Jeg er redd for deg.
Jeg er redd for hva alt sammen kan gjøre med deg.
Vennligst, Mr. Liddell. Kan du skrive autografen din?
Klart det.
Vil du velge en penn?
- Vær så god. - Takk.
Kom igjen, Jennie, la oss gå en tur. Jeg har noe å si.
Det er litt av et syn, ikke sant, Jennie?
Edinburgh. Det vil bli trist å dra.
Jeg har bestemt meg. Jeg skal tilbake til Kina.
Misjonærtjenesten har akseptert meg.
Å, jeg er så glad!
Men jeg har mye løping å gjøre først.
Jennie...
Jennie, du må forstå.
Jeg tror Gud skapte meg av en grunn.
For Kina.
Men han laget meg rask også.
Og når jeg løper... Så føler jeg hans glede.
Å gi det opp ville være å forakte ham.
Du hadde rett. Det er ikke bare morsomt.
Å vinne er å hedre ham.
Jennie...
Jeg må få min eksamen.
Alt det arbeidet.
Og så er det Paris.
De Olympiske Leker.
Det er bare ikke nok av meg.
Jeg ber deg håndtere misjonen på egenhånd inntil da.
Kan du gjøre det for meg, Jennie?
Andy, jeg har mistet ham. Kan ikke nå ham.
Det vil du. Du vil.
Han sier at han må slutte å tenke på meg.
Han kan ikke elske meg og si det.
Syb.
Verden er mot ham, det tror han i hvert fall.
Nå har han en sjanse til å bevise seg.
Han kan ikke se eller høre noe annet enn det, selv ikke deg.
Det er vanskelig, jeg vet det, men du må bare prøve å forstå.
- Hvorfor skulle jeg det? - Fordi han er vel det du vil ha?
Hva med deg? Og Stallard og Aubrey?
Dere er fremdeles de samme. Sjansen er der for dere også.
Å være en av de raskeste, ja, men ikke den raskeste.
Den raskeste mannen noensinne.
Faderen kan aldri lære hvordan man skal gjøre det.
Det er udødelighet.
Bare tenk deg hva det betyr for en mann som Harold.
For meg er hele greia morsom. Jeg trenger ikke det.
"Kast tvilen til side" og alt det.
Men for Harold, så er det et spørsmål om liv og død.
- Så alt jeg kan gjøre er å vente? - Er redd for det.
Og be som et helvete om at han vinner!
Og hvis han ikke gjør det?
Du må ikke bekymre deg.
Jeg har aldri sett en mann så betatt som Harold.
Jeg er bare litt misunnelig, det er alt.
Å, Andy.
- Din parasoll, Miss Gordon. - Mange takk, Mildred.
Lykke til i kveld.
Han er et fordømt fjols!
Jeg trodde alltid at irene hadde flaksen!
- John, Savoy Theatre. - Ja, sir.
Utmerket.
Mildred, kan du hente piggskoene mine?
Klar, min herre!
Nå, Coote, hvis jeg mister en dråpe, vil jeg vite det.
Berøre, men ikke søle?
Livet går forbi, Abrahams. Livet går forbi.
Men vårt fine, gamle universitet tilbyr trøst.
Kan ikke måles, sir.
Jeg kan anta, da, at du ville være lei deg-
- hvis din oppførsel ga det sorg?
Naturligvis, sir. Det ville jeg bli.
Godt. Det var jeg sikker på.
Her i Cambridge har vi alltid vært stolte av vår dyktighet i friidrett.
Vi tror, vi har alltid trodd, at våre leker er uunnværlige-
- for å komplettere en engelskmanns utdannelse.
De skaper karakter.
De avler mot, ærlighet og lederskap.
Men mest av alt, en uangripelig lojalitetsånd,-
- kameratskap og felles ansvar.
- Er du enig? - Ja, sir. Det er jeg.
Jeg er redd det er en voksende mistanke på dette universitetet-
- og jeg sier dette uten å-
- nedvurdere det du har oppnådd, som vi alle gleder oss over-
- at i din entusiasme for suksess-
- kanskje har mistet noen av disse idealene av syne.
Får jeg spørre om hvilken form denne illojaliteten, dette forræderiet, tar?
- Å, ikke forræderi! - Ordet sorg ble nevnt.
Det blir sagt at du bruker en personlig trener.
Mr. Mussabini, ja.
- Er han italiensk? - Av italiensk avstamning, ja.
- Jeg forstår. - Men ikke bare italiensk.
- Jeg er lettet over å høre det. - Han er halvt arabisk!
Er det slik å forstå at du har ansatt denne Mr. Masambini profesjonelt?
Sam Mussabini er den beste, mest avanserte,-
- klarsynte friidrettstreneren i dette landet.
Jeg er beæret over å bli funnet verdig hans oppmerksomhet.
Uansett er han profesjonell.
Hva annet kunne han være? Han er den beste.
Men der, Mr. Abrahams, er jeg redd våre veier deler seg.
Du skjønner at dette universitetet tror at man kun ved å være amatør-
- kan oppnå tilfredsstillende resultater.
Jeg er en amatør.
Du blir trent av en profesjonell.
Du har inntatt en profesjonell holdning.
I det siste året har du konsentrert deg om å utvikle din egen teknikk-
- på jakten etter, om jeg får si det, individuell ære.
Ikke en strategi som gagner esprit de corps.
Jeg er en Cambridge-mann først og sist.
Jeg er en engelskmann først og sist.
Hva jeg har oppnådd, hva jeg akter å oppnå, er for min familie,-
- mitt universitet og mitt land.
Og jeg misliker sterkt at du antyder noe annet.
Ditt mål er å vinne for enhver pris, er det ikke?
Ikke for enhver pris, nei. Men jeg akter å vinne innen reglene.
Kanskje du heller vil at jeg skal spille gentleman og tape?
Fremfor å spille handelsmann, ja.
Kjære deg, du har vært, om jeg får si det, litt for plebeiisk.
Du er fra eliten,-
- og blir derfor forventet å oppføre deg slik.
Mange takk, sir,-
- for din gjestfrihet.
Denne kvelden har vært meget opplysende.
God natt, sir.
Dere vet, mine herrer,-
- dere higer etter seier akkurat som meg.
Men oppnådd med den tilsynelatende uanstrengtheten til gudene.
Dere har de arkaiske verdiene til privatskolens lekeplass.
Dere lurer kun dere selv.
Jeg tror på en søken etter fortreffelighet...
Og jeg skal bære fremtiden med meg.
Vel, der går semitten, Hugh.
En annen gud. En annen fjelltopp.
Harold! Harold! Vi er med.
Alle sammen! Du, Henry, Andy og jeg, vi er med alle sammen!
Du, 100 og 200, Andy 400 og hekkeløp,-
- Henry 1500-meteren, og jeg hinderløpet.
Paris, her kommer vi!
Eric Liddell er tatt ut også.
Rivaler under samme flagg.
Din sjanse til å bli skuls?
Jeg kan ikke vente.
Velkommen til Dover, Lord Birkenhead.
Lord Birkenhead, er amerikanerne så veltrente-
- at de vil slå våre gutter?
Det er helt klart at amerikanerne har forberedt seg seriøst,-
- noen ville si for seriøst, for å oppnå suksess.
Men vi føler at vi kan, på vår usofistikerte måte, ta dem.
Sir, tror du at det britiske laget har en sjanse-
- mot store amerikanske friidrettsutøvere som Charlie Paddock og Jackson Scholz?
Dere amerikanere har mange menn som er ansett som best i verden,-
- men denne konkurransen er i Europa, ikke i den tynne lufta i USA.
Parisiske forhold er mer robuste,-
- det er hardere kamp, og folk tar flere sjanser.
Lord Birkenhead, er amerikanerne så veltrente-
- at de vil ta våre gutter?
Mine herrer, Abrahams, Liddell og Lindsay...
Vi har de gode menn som kan gi dem konkurranse.
Eric!
Sandy! Du har vel ikke kommet hele veien fra Skottland bare for å se meg av sted?
Det har jeg ikke. Jeg ser meg selv av sted.
Kom igjen, ellers rekker vi ikke båten.
Hei, Mr. Liddell! Hva tror du dine sjanser er mot Abrahams?
Jeg skal gjøre mitt beste. Kan ikke gjøre noe mindre.
Mr. Liddell, sir!
Hva med kvalifiseringsheatene på søndag?
- Hva sa du? - På søndag!
Tror du at du kan slå amerikanerne?
Der er Mr. Abrahams! Der er han!
- Mr. Abrahams! - Beklager, jeg har ikke tid...
Hallo, Jeremy.
- Gilbert og Sullivan vil vinne. - Mange takk skal du ha.
- Harold! - Sybil.
- Jeg kom for å ønske deg lykke til. - Det er jeg glad for.
Jeg forstår. Jeg ville at du skulle vite det.
Jeg er her når du kommer tilbake.
Fort deg, Mr. Abrahams. Den skal straks seile!
Jeg må gå. Jeg ser deg om tre uker.
Ha det.
Pass deg, sir. Vi vil at du skal komme deg dit i ett stykke.
Kom igjen.
- Når fikk du vite det? - Leste du ikke avisene i morges?
Heatene for 100-meteren er på søndag etter åpningsseremonien,-
- semifinalene og finalen et par dager senere.
Det er bare et heat.
Er det så nøye?
Ja.
Ja, det er det.
Og selv om fristelsen kan være stor-
- til å vise frem alle sine nye klær i Paris' gater-
- som om det ikke er fristelser nok,-
- så må jeg be dere på vegne av den olympiske komité-
- om å spare deres elegante klær-
- inntil i hvert fall åpningsseremonien er over.
Får jeg minne dere om at dere er de utvalgte få.
Dere konstituerer det som utvilsomt er-
- den sterkeste friidrettstroppen som noensinne har forlatt denne kysten.
Dere skal møte verdens beste-
- brune og gule, hvite og svarte,-
- unge og lidenskapelige som dere selv,-
- raske og sterke,-
- fra alle siviliserte nasjoner på jordens overflate.
Jeg tviler ikke på-
- at dere vil skikke dere vel og hederlig.
Lykke til til dere alle.
Sjelen din er ikke med oss lenger.
Den er full av løping og starter og medaljer og fart.
Den er så full av det, at du ikke har plass til å stå stille.
Jennie, Jennie! Ikke engst deg.
Jeg engster meg, Eric. Jeg er redd for deg.
Jeg er redd for hva alt sammen kan gjøre med deg.
- Vet dere hvilken dag det er? - Ja. Søndag.
Sabbaten er ikke en dag å spille fotball på, er den vel?
Det er et grusomt skritt du går til, Liddell.
Hele Storbritannia vil følge med på deg.
Jeg vet ikke om de vil forstå.
Jeg er ikke sikker på om jeg forstår.
Jeg er ikke sikker på om jeg gjør det heller, sir.
De siste tre årene har jeg hengitt meg til løping-
- bare for å være på dette skipet.
Jeg ga opp rugby.
Mine studier har lidd.
Og jeg har såret noen jeg har meget kjær.
Fordi jeg sa til meg selv-
- at hvis jeg vinner, så vinner jeg for Gud.
Og nå finner jeg meg selv sittende her og ødelegge det hele.
Men jeg må.
Å løpe ville være mot Guds lov.
Jeg tok feil.
Slik tingene står, så må du ikke løpe.
Men jeg vil at du skal avvente en stund, Liddell.
Overlat alt til meg.
Ikke si noe. Vent til vi kommer til Paris.
Jeg skal snakke med franskmennene.
Jeg er ikke uten en viss makt,-
- og vi kjempet i krigen sammen.
De skylder oss noe.
Jeg forstår ikke.
De har ikke så høye prinsipper, franskmennene.
Men i møte med et standpunkt som ditt, så vet man aldri.
Det kan trenge gjennom.
Det kan hende jeg klarer å overtale dem.
Franskmennene, sir?
Hva kan de gjøre?
Bytte om på det fordømte heatet ditt, selvsagt.
God kveld.
God natt, sir.
Lett på tå
Mot byttet vi går
I stillhet må vi slå Byttene vi får
Ingen lyd ut Ikke ett ord si
Det minste tut Vil lyd slippe fri
Kom venner, som sjøen har
Stol på navigasjonen Ta en annen stasjon
Pirater vær var Tyver vær snar
Jeg skulle ønske du kunne se, mamma, den vidunderlige ånden ombord.
Harold på pianoet med sine elskede Gilbert og Sullivan.
Alle ler og er avslappede, snakker om alt annet enn løping.
Vi er her for Storbritannia, og vi vet det. Jeg er her for deg, mamma.
Deg og pappa. Jeg vil gjøre dere stolte.
Det er ikke en kar iblant oss-
- som ikke ville gi seg over for det vi har lagt bak oss.
Amerikanske seierherrer ankommer Frankrike.
Der er Paddock.
Charles Paddock.
- Der er Fitch. - Herregud!
Og der er Scholz.
Ja, det er Scholz.
Mer på min størrelse. Og bruker den til fulle. 10,4.
Du har mer enn nok der, Harold.
Det blir litt av en kamp!
Charles H. Paddock-
- og Jackson Scholz. De raskeste mennene i verden.
Press på!
Kom igjen, det ligner noe!
Ett, to! Ett, to! Ett, to!
Kom igjen nå!
Kom igjen!
Fortsett å gjøre det slik, kom igjen!
Hei, Scholzy!
- Lykke til, Andy. - Lykke til, Harry.
Monty.
Deres Kongelige Høyhet, får jeg presentere-
- Mr. Tom Watson, som representerer New Zealand.
Hvordan går det? Du har reist langt.
Jeg er fra Oxford, sir. De skrev til meg.
Sa at siden jeg var her borte, så kunne jeg like godt delta.
- Økonomisk. Men kan du løpe? - Jeg skal forsøke, sir.
- Det er den rette ånden. Lykke til. - Mange takk, sir.
Intet mindre enn den kongelige velsignelse.
- Fyren er uvurderlig. - Hør, hør! Henry V og alt det.
Etikette, Monty. Etikette.
Han er her for å vise oss hva som kan gjøres og viktigere, hva som ikke kan gjøres.
Jackson Scholz. Hvordan går det?
Jeg er Eric Liddell.
Vel, jeg har hørt mye om deg.
Unnskyld meg.
Jeg var redd du ikke var her.
Jeg er redd jeg er det, sir.
Bra. Gjør deg godt.
Får deg til å glemme dine problemer en stund.
Prinsen av Wales vil gjerne møte deg.
Nei.
Nei. Nei, sir. Det ville ikke være riktig.
Liddell... Han er din fremtidige konge.
Nekter du å ta ham i hånden?
Går din arroganse så langt?
Min arroganse, sir, går så langt min samvittighet krever.
Greit.
Så la oss håpe den er klok nok til å gi deg manøvreringsrom.
Greit, sir.
Utmerket. Jeg tar deg til ham nå.
Deres Kongelige Høyhet, får jeg presentere Mr. Eric Liddell?
Hyggelig, Liddell. Hyggelig.
Jeg så deg spille for Skottland. Det deprimerte meg.
Du krysset hele banen og scoret flere ganger.
Det gjorde jeg, sir, ja.
Hyggelig å ha deg på samme side omsider.
Lindsay gjorde det bra, synes du ikke?
- Han var god, sir. Det var han. - Et eksempel for oss alle.
Eric, får jeg introdusere hertugen av Sutherland,-
- presidenten for vår olympiske forening?
- Hyggelig. - Og vår styreformann, Lord Cadogan.
Sett deg.
Slapp av.
Sigar?
Å, nei, selvsagt. Ikke til deg. Heller ikke alkohol.
Slik er forsettene til den gode mann vi har foran oss, mine herrer.
Lord Birkenhead har informert oss om din holdning-
- når det gjelder deltakelse i 100-meter heatene, Liddell.
Eller ville ikke-deltakelse være mer presist?
Det ville det, sir, ja.
Vi ble også konsultert om hvordan man skal snakke med franskmennene.
Vi kan ikke tillate oss å gå med lua i hånden til dem, av alle mennesker!
Kommer ikke på tale.
Et enkelt spørsmål om nasjonal verdighet. Siden du er patriot, forstår du sikkert.
Jeg må si, sir, at jeg følte det var et upraktisk forslag.
Hvorfor sa du ikke det?
Som friidrettsutøver verdsetter du økonomisk innsats.
Jeg ville løpe. Jeg var desperat nok til å prøve hva som helst.
Vel, med alt det forstått,-
- besluttet vi å invitere deg til en liten prat-
- for å se om det er noen måte vi kan løse situasjonen på.
Det er bare én måte å løse den på.
Det er ved at denne mannen skifter mening og løper.
Ikke si det innlysende, Cadogan.
Vi er her for å finne måter å hjelpe den unge mannen å nå den beslutningen.
Jeg er redd det ikke er noen måter, sir.
Jeg vil ikke løpe på sabbaten, og det er endelig.
Jeg aktet å bekrefte dette med Lord Birkenhead i kveld,-
- selv før du tok kontakt med denne inkvisisjonen.
Ikke vær nesevis.
Nesevisheten ligger hos dem som søker å influere en mann til å benekte sin tro.
Snarere det motsatte, Liddell. Vi appellerer til din tro...
Til ditt land og din konge. Din lojalitet til dem.
Hør, hør. I mine dager kom kongen først, Gud etterpå.
Og krigen som endte kriger beviste ditt poeng.
Gud skapte land. Gud lager konger-
- og lovene de regjerer etter.
Og de lovene sier at sabbaten er Hans.
Og jeg akter å la det forbli slik.
Mr. Liddell.
Du er et barn av din rase, slik jeg er.
Vi deler en felles arv, et felles bånd, en felles lojalitet.
Det er ganger vi blir bedt om å gjøre ofre-
- i den lojalitetens navn,-
- og uten dem er vår troskap verdiløs.
Slik jeg ser det, for deg,-
- er dette en slik gang.
Sir...
Gud vet jeg elsker mitt land.
Men jeg kan ikke gjøre det offeret.
Kom inn!
Deres Kongelige Høyhet... Lord Lindsay.
Deres Høyhet, Cadogan, mine herrer.
Jeg unnskylder for å buse inn på denne måten.
Faktum er at jeg kjenner til Erics dilemma.
Jeg undret om jeg kunne få presentere en mulig løsning.
Kom igjen.
Ja.
En annen dag, et annet løp.
Hva i huleste skal det bety?
Det er faktisk ganske enkelt, sir.
400-meteren. Den er på torsdag.
Jeg har allerede min medalje.
Så hvorfor ikke la Eric ta min plass?
Jeg synes det er en utmerket idé.
Kan vi tillate ham å bytte på så kort varsel?
Det er en sak for komiteen.
Vi er komiteen.
Jeg synes det er en veldig god idé.
David?
Alle for sier ja.
Ja.
Liddell?
- Andy, jeg... - En glede.
Bare for å se deg løpe.
Ja.
Vel, det er bestemt.
Et vanskelig øyeblikk, George.
Takk Gud for Lindsay. Jeg trodde fyren hadde slått oss.
Han hadde slått oss, F.E.
- Og takk Gud for at han gjorde det. - Jeg følger deg ikke helt.
Fyren, som du kaller ham, er en mann av sanne prinsipper,-
- og en sann friidrettsutøver.
Hans fart er en forlengelse av hans liv, dets kraft.
Vi søkte å ta bort løpingen som en del av ham selv.
For hans lands skyld, ja.
Ingen sak er verdt det, F.E.
Minst av alt en skyldig nasjonalstolthet.
FRIIDRETTSUTØVER: "JEG VIL IKKE LØPE PÅ EN SØNDAG!"
GUD FØR KONGEN
SKOTTE LØPER FRA 100 METER
"Lindsay gir vei for Liddell.
400 meter for avhopper-skotte.
'Fanatisme,' sier tjenestemann.
'Mann av prinsipper' sier kirkelig overhode.
Vi burde være stolte."
- Så, det er den olympiske stadium. - Det er det, Sam.
Det er så godt som å være der, er det ikke?
Bedre! Spesielt siden jeg er persona non grata.
Ja.
Det er topp, Mr. Abrahams. Du har gjort en god jobb.
Hvis vi ikke vinner nå, så vinner vi aldri.
Har du alt, Sam? Alt du trenger?
Ja.
Alt vi trenger nå er søndag.
Min tekst er tatt fra Jesaja, kapittel 40.
SKOTTLANDS STATSKIRKE
"Se,-
- folkeferd er som en dråpe av et spann,-
- og som et støvgrann i en vektskål er de aktet.
Alle nasjonene er som intet for ham.
Som ingenting og bare tomhet og meningsløshet-
- er de aktet av ham.
Den som gjør fyrster til intet,-
- jordens dommere til ingenting.
Vet du det ikke,-
- eller har du ikke hørt det?
Herren er en evig Gud,-
- den som har skaptjordens ender,-
- han blir ikke trett."
Ungdommelig!
Eldste luringen i bransjen.
Jeg vet det, Sam.
"Han gir den trette kraft,-
- og den som ingen krefter har,-
- gir han stor styrke.
Men de som venter på Herren,-
- får ny kraft,-
- løfter vingene-
- som ørner,-
- de løper-
- og blir ikke trette,-
- de går-
- og blir ikke mødige."
Husker du da vi først støtte på hverandre?
Vi delte en drosje.
Du fikk meg til å føle meg-
- eldgammel, en bør, utgått...
Selv overordnet.
Det var feilberegningen i mitt liv.
Du, Aubrey,-
- er min mest komplette mann.
Du er stolt,-
- medfølende,-
- snill.
En tilfreds mann.
Det er din hemmelighet.
Tilfredshet.
Jeg er 24 og jeg har aldri visst det.
Jeg er alltid på jakt, og jeg vet ikke engang hva jeg jakter på.
Aubrey, jeg er redd.
Sam og jeg, vi har jobbet, kranglet og kjempet for dette.
Dag ut og dag inn.
Du har sett oss, og ledd av oss.
Ute i all slags vær.
Galninger.
Og for hva?
Jeg ble slått på 200-meteren.
Så lot jeg Paddock lure meg i semien.
Nå, om en times tid, så vil jeg være der ute igjen.
Jeg skal heve øynene mine og se ned det feltet,-
- med ti ensomme sekunder til å rettferdiggjøre hele min eksistens.
Men vil jeg?
Aubrey, jeg har kjent frykten for å tape.
Men nå er jeg nesten for redd til å vinne.
Kjære Mr. Abrahams.
Du må vennligst beklage at jeg ikke kommer for å se deg løpe,-
- selv om jeg gjerne ville.
Jeg håper og tror at du vil vinne 100-meteren.
Gå ut bestemt på å gjøre ditt beste.
Og ikke glem,-
- få hodet ned på første skritt.
Varm godt opp,-
- og så la pistolen frigi deg.
Jeg ville brukt de gamle piggskoene.
Og lykke til.
Med vennlig hilsen Sam Mussabini.
P.S. Vennligst ta imot denne amuletten.
Min gamle far sverget til den.
Angrer du ikke, Eric, på at du ikke er der nede med dem?
Jo.
Men jeg tviler ikke.
Deres Kongelige Høyhet, får jeg presentere Mr. Bowman fra USA?
Mr. Bowman.
Mr. Murchison.
Og Mr. Watson fra New Zealand tror jeg du kjenner.
- Å, ja, Mr. Watson. Hvordan går det? - Veldig bra, sir.
Godt.
- Mr. Paddock. - Å, Mr. Paddock.
Middag til hele laget i min klubb når vi kommer tilbake til London.
Hvis du vinner, betaler jeg, og vinner Abrahams, så betaler du, OK?
Sir, du har en avtale.
Avgjort.
- Lykke til til deg. - Og til deg, sir.
Mr. Scholz.
Og dette er vår Harold Abrahams.
- Lykke til, Abrahams. - Mange takk, sir.
Gjør ditt beste. Det er alt vi kan forvente.
- Lykke til, Abrahams. - Mange takk, sir.
Kom igjen, Charlie!
Charlie, Charlie, heia, heia!
Ned med hodet.
Pass på første skritt.
Slipp deg løs.
Harold!
Min sønn.
Harold!
La ham være. Den stakkars fyren er pumpa.
- Men han vant! - Nettopp.
En av disse dagene, Monty, så skal du selv vinne.
Og det er ganske vanskelig å svelge.
Kom inn.
Mrs. Abrahams ringte akkurat.
Daily Express. På telefonen fra Paris.
Han vant! Hun ba meg si deg at han vant!
Mange takk skal du ha, Bill.
Å, det er 15 minutter til teppet går opp, miss.
Han klarte det, sir.
Mange takk, Matthews.
"Abrahams triumferer.
Caius College friidrettsutøver vinner i OL."
Akkurat som forventet.
Ja, du har alltid tenkt på deg selv som en hensynsløs mann. Ufølsom.
En ensom ulv, som meg.
Men du er egentlig bløt.
Å, du bryr deg.
Bryr deg om ting som virkelig betyr noe.
Hvis du ikke gjorde det, så ville jeg ikke kommet i nærheten av deg.
Vet du hvem du vant for her ute i dag?
Oss!
Du og Sam Mussabini.
Jeg har ventet i 30 år på dette.
Harold!
Dette betyr hele verden for meg.
Og hvis alt verden kan gjøre-
- er å ville gå hjem og legge seg, så kan den dra til helvete!
For vi har hatt denne dagen, du og jeg,-
- og vi har den for alltid.
Så nå som det er ute av systemet ditt...
Dra hjem til den jenta di og begynn å leve.
Ja?
For Sam Mussabini.
Den beste treneren i verden.
Fortell ham det. Hent noe mer.
Kom igjen, Sam. Vi skal hjem.
Lykke til. Ikke vent at jeg skal se deg før etter løpet.
Hva er opplegget med denne Liddell? Er han et problem?
Ikke noe problem. Han er en sprinter.
Han har løpt to løp allerede i dag. Han vil dø.
Bare følg med, du, og vent.
Etter 300 meter, setter dødsstivheten inn.
Du har ham servert på et fat.
Lykke til, Taylor.
- Pass opp for Liddell. - Treneren sier ikke noe problem.
Han har noe personlig å bevise.
Noe fyrer som treneren aldri vil forstå.
USA! USA! USA!
Jennie!
"Det står i Det gamle testamentet: 'Hver den som kjennes ved meg,-
- ham skal også jeg kjennes ved.'
Lykke til. Jackson Scholz."
Så hvor kommer styrken fra til å se dette løpet til sin ende?
Innenfra.
Kom igjen, Liddell!
Jennie, jeg tror Gud skapte meg av en grunn.
Men han gjorde meg også rask.
Og nårjeg løper, så følerjeg Hans glede.
VÅRE GUTTER ER HJEMME
På Englands vakre enger sett
Og hans helligdom
Skinner over de skydekte åsene
Og ble Jerusalem bygd her
Blant mørke sataniske møller?
Vel, Andy. Han klarte det.
- Hva var det? - Han løp fra dem.
HAROLD GIFTET SEG MED SYBIL,
BLE EN ELDRE STATSMANN INNEN BRITISK FRIIDRETT
OG DØDE I JANUAR 1978.
ERIC LIDDELL, MISJONÆR,
DØDE I OKKUPERTE KINA VED SLUTTEN AV ANDRE VERDENSKRIG.
HELE SKOTTLAND SØRGET.
Norske tekster: Charlotte Lundgren
[Norwegian]