Dacă vreţi bilete,
trebuie să mergeţi în faţă...
Dar cred că e în regulă şi aşa.
Ce naiba fac eu aici?
Intră aici şi...
Să vedem. Sper că am...
Trei?
Costă şapte dolari...
... şi 50 de cenţi.
Nu.
Frank?
Frank ne-a trimis.
Mi-aţi adus un cal?
Păi, se pare că...
Se pare că avem un cal mai puţin.
Aţi adus doi în plus.
Tată!
Uite!
Ajunge. Se face târziu. Hai acasă.
Timmy.
Maureen, uite.
Ce faci acolo?
Mergi repede şi spală-te.
Şi să nu te atingi de plăcintă sau friptură.
Patrick a plecat deja la gară.
Se pregăteşte, tată.
- Drace, Patrick! - Vin, tată.
Nu e rău.
Felii mai groase. Ce naiba? Doar dăm o petrecere, nu?
Dar sunt aceleaşi felii ca de obicei.
Da, da.
Ca de obicei.
Maureen.
Curând o să poţi tăia pâinea în felii groase cât uşa, dacă vrei.
O să ai haine noi, frumoase
şi nu va mai trebui să munceşti.
Devenim bogaţi, tată?
Cine ştie?
Patrick!
Stai un pic!
Uite ce cizme murdare ai. Curăţă-le.
O să vină trenul şi nu o să fie nimeni să o aştepte pe mama voastră.
Mama noastră a murit acum şase ani.
Acum du-te, altfel chiar întârzii.
O clipă. Ascultă, tată. Cum o să o recunosc?
Nu ai cum să greşeşti, Patrick.
E tânără, e frumoasă şi e o doamnă.
"Pentru călătorie, voi purta o rochie neagră"
"şi aceeaşi pălărie de paie pe care o purtam când ne-am cunoscut."
Mă duc să scot nişte apă proaspătă din fântână.
Oh, Dan băiete
Cimpoiul, cimpoiul ne cheamă
Iar la poalele muntelui
Vara a plecat
Şi toţi trandafirii s-au ofilit...
Maureen!
Ce facem cu ăsta, Frank?
Acum că mi-ai spus pe nume...
- Am văzut vite frumoase în sud. - Zău?
La preţuri bune.
- Valizele sunt ale dvs, d-nă? - Da.
- Hai, Sarah. - Adu-le pe alea două.
Le cărăm noi, d-nă.
E adevărat? E nevoie de oameni la joagăr?
- Asta era ieri. - De ce nu i-ai spus fratelui tău?
- Bună, bunicule. - Salut, Bill. Ne-am întors.
Hai. Mişcaţi-vă!
Scoateţi-vă plumbul din fund, putori roşcate.
Trebuie să descarc un tren întreg.
Bine, descarcă mai întâi sacii ăia cu furaje.
Haide!
Cum se numeşte locul unde vrei să mergi?
Sweetwater.
Ferma lui Brett McBain.
McBain? Da, sigur.
Irlandezul ăla încăpăţânat,
care ară nisip de ani de zile în mijlocul pustiului.
Sweetwater! Numai un nebun ca el
ar putea numi deşertul ăla Sweetwater (apă dulce).
Sweetwater!
Puţin mai la dreapta.
Mai sus.
Stai aşa.
Ia uite-i. Au adus cu ei până şi şinele.
Ne-au ajuns din nou, eh, Lafayette? Haide!
Mai încet. Ce-i cu tine?
Fii atent!
Încetineşte!
De ce ne oprim? Ţi-am spus că mă grăbesc.
Trenul nu se opreşte?
Ce pot face pentru dvs, d-nă?
Aş vrea puţină apă, dacă se poate.
Apă? Cuvântul ăsta e otravă prin aceste părţi
încă de pe vremea marii inundaţii.
- Cum, voi nu vă spălaţi niciodată? - Ba da!
Ei, nu vreau decât să am acces la ce folosiţi şi voi.
Sigur că da. Chiar avem o cadă plină în spate.
Ai noroc. Dimineaţa asta nu a fost folosită decât de trei persoane.
Au folosit-o separat sau toţi împreună?
Îmi dau seama că eşti obişnuită cu o viaţă rafinată.
Pariez că vii dintr-un oraş mare din Est.
- New Orleans. - New Orleans!
- Ai fost acolo? - Nu.
Dar am o verişoară acolo. Are un bar.
Ştii, ea...
Băutură.
Ştii doar să cânţi sau ştii cum să împuşti?
Ştii cum să-l faci pe ăsta să cânte?
Ia-l.
Tu!
Tu nu ştii cum să joci.
Încearcă-l pe ăsta.
Ia-l.
Hai.
Aici.
Bravo.
Cheyenne. Credeam că nu mai ajungem.
E perfect. Aţi ajuns la timp.
Să-mi îngropaţi escorta.
Dacă vă aşteptam pe voi, acum eram în puşcărie.
Pistolul.
Te interesează moda, Muzicuţă?
Am văzut trei pelerine ca asta de curând.
Aşteptau trenul.
În pelerine erau trei bărbaţi.
Şi?
În bărbaţi erau trei gloanţe.
Asta-i o poveste trăsnită, Muzicuţă.
Din două motive.
Unu, nimeni prin părţile astea
nu are curaj să poarte pelerinele astea decât Cheyenn-ii.
Doi, bărbaţii Cheyenne nu sunt omorâţi.
Asta te surprinde?
Da.
Da, ştii muzică.
Şi ştii să numeri. Cel puţin până la doi.
Chiar şi până la şase, dacă e nevoie.
Şi poate mai repede ca tine.
Bine, dă-i drumul.
Cântă, Muzicuţă.
Cântă, să nu te faci de rahat.
Fii atent însă la notele false.
Ca asta?
Verişoara asta îmi scrie să mă duc la New Orleans.
"Vino. Mă ajuţi la bar. Faci o grămadă de bani."
Nu cred că mi-ar place într-un oraş mare.
E plin de bărbaţi iuţi şi femei pierdute.
Scuze, d-nă. Nu.
Sunt prea obişnuit cu viaţa simplă şi liniştită de la ţară.
Ăsta-i Timmy.
Da.
Dumnezeule.
În ziua...
Chiar în ziua nunţii tale.
Săraca domnişoară.
Doamnă.
D-na McBain.
Dar toţi... Am crezut...
Ştiu.
Asta era surpriza pentru azi.
Brett McBain şi cu mine ne căsătorisem.
Acum o lună.
La New Orleans.
Eu sunt învierea şi viaţa.
Cine crede în mine, chiar dacă a murit, va trăi.
Şi oricine trăieşte şi crede în mine nu va muri niciodată. Amin.
- D-le Bennett! - Ce caută aici?
Am găsit gulerul ăsta într-un cui pe uşă.
Nu ai de unde şti, dar asta e ca o semnătură.
E mâna Cheyenn-ilor.
- Dar de ce? - Nu-ţi face griji, d-nă McBain.
O să-i facem să ne spună înainte să-i spânzurăm.
Să mergem.
Hai. Mergem înapoi la Flagstone.
Nu, Sam.
Du-te tu înapoi.
Doar nu vrei să stai aici singură.
De ce nu?
Asta e casa mea.
Ştii, Wobbles,...
... sunt puţin supărat pe tine.
Frank nu era acolo.
A trimis trei prieteni.
Nu ştiu nimic, jur.
Eu doar am aranjat întâlnirea aşa cum voiai tu.
Nu ştiu de ce Frank nu a fost acolo.
- Jur că eu... - Pentru că era la McBain.
Nu-i adevărat. Cheyenn-ii au făcut-o.
Toţi ştiu asta. Avem dovada.
Asta a fost totdeauna o şmecherie a lui Frank. Fabricarea de dovezi.
Nu ştiu. Jur.
Eu doar am aranjat întâlnirea. Jur.
Nu ştiu nimic.
GARĂ
Cine-i acolo?
Ai făcut cafeaua?
Fă-o.
N-am dormit deloc.
Nişte dobitoci îmbrăcaţi în negru m-au fugărit toată noaptea.
Da, dar i-am lăsat în mijlocul deşertului.
Cu puţin noroc, vor ajunge acasă peste trei zile.
Fac eu asta. Tu adu cafeaua.
Vor să mă spânzure, corbii ăia mari negri.
Idioţi.
Ce naiba?
Aş omorî orice pe lume, dar nu un copil.
E ca şi cum ai omorî un preot.
Un preot catolic, vreau să spun.
Da, lumea e plină de oameni care îi urăsc pe Cheyenne-i.
Vezi, nu sunt un animal sălbatic aşa cum spune lumea.
Sigur, dacă cineva vrea să mă omoare,...
... asta mă scoate din minţi.
Şi un Cheyenne scos din minţi...
... nu e ceva plăcut la vedere.
Mai ales pentru o doamnă.
Dar eşti prea isteaţă ca să mă scoţi din minţi.
Deci aici se presupune că am săvârşit toate omorurile?
Da.
Locul nu pare să facă doi bani.
Dar, dacă cineva s-ar îmbrăca aşa ca să arate ca mine...
... ca vina să cadă pe capul meu,...
... nu-mi place deloc.
Dar pot înţelege.
Ce nu înţeleg e de ce.
Nici eu.
Dar văd că ai căutat să afli motivul.
Da.
Dar dacă există o întreagă grămadă de motive?
Rotunde. Galbene.
Ştii ce vreau să spun.
Le loveşti de o piatră...
... şi ele fac "cling".
Poate.
Dar nu le-am găsit.
Apropo,
ştii ceva despre unul care se învârte pe aici cântând din muzicuţă?
E un individ pe care ţi l-ai aminti.
Cântă, în loc să vorbească.
Şi când ar trebui să cânte, vorbeşte.
Ştii, când ai omorât patru, al cincilea e uşor.
Sigur. Doar eşti expert.
D-nă, mi se pare că nu ai prins ideea.
Cum să nu.
Sunt aici singură, la voia unui bandit care a mirosit bani.
Dacă vrei, poţi să mă aşezi pe masă şi să te distrezi.
Poţi chiar să-ţi chemi oamenii.
Nici o femeie nu a murit din asta.
La sfârşit n-o să am nevoie decât de o cadă cu apă fierbinte,
şi o să fiu exact ca înainte.
Cu doar încă o amintire murdară.
Cel puţin faci cafea bună.
Nu e rău.
Felicitări.
Spune-mi, chiar a fost nevoie să-i omori pe toţi?
Ţi-am spus doar să-i sperii.
Oamenii se sperie mai tare atunci când mor.
Şi poţi să-mi spui la ce a folosit masacrul tău stupid?
Acum, a apărut o d-nă McBain.
Nu mă aşteptam la asta. Se întâmplă în afaceri.
Să spunem că e ceva ce nu am prevăzut.
Nu am timp pentru surprize, Frank.
Ştii asta.
Când m-am urcat puteam vedea Atlanticul,
şi înainte să mă mănânce viermii,
vreau să văd albastrul Pacificului prin fereastra aia.
Ştiu unde te-ai urcat.
Eram şi eu acolo, dacă îţi aminteşti.
Ca să înlătur obstacole mici de pe şină, spuneai tu.
Ei, au fost câteva.
Dar am făcut un drum lung împreună.
Şi rapid.
Şi tuberculoza oaselor avansează rapid.
Nu juca cu mine cartea bolnavului, d-le Morton.
Te cunosc de pe vremea când de-abia şchiopătai.
Văd putregaiul ăla progresând în fiecare zi.
Orice om normal şi-ar trage un glonte în cap.
Tu însă, devii din ce în ce mai grăbit.
Altfel nu te-ai schimbat deloc.
Dar tu te-ai schimbat, Frank.
Mult.
De unele lucruri te ocupai personal.
Acuma stai în umbră.
O să ajungi doar să dai ordine.
Asta pentru că acum nu vreau să te las singur prea mult.
Pe zi ce trece vei avea mai multă nevoie să stea cu tine cineva.
- Ca prieten. - Sau ca partener.
Cum te simţi când stai în spatele biroului ăla, Frank?
E aproape ca şi cum ai avea un pistol.
Dar mult mai puternic.
Vezi, stând cu tine, eu...
... am început şi eu să gândesc pe scară mare.
Treaba asta cu McBain...
... mi-a dat câteva idei.
Îmi pare rău pentru tine, Frank.
Faci şi tu ce poţi.
Dar nu ai să ajungi ca mine niciodată.
De ce?
Pentru că sunt multe lucruri pe care nu o să le înţelegi niciodată.
Şi acesta este unul dintre ele.
Vezi, Frank, există tot felul de arme.
Şi singurul lucru care o poate opri pe aia este asta.
Acum, ne întoarcem la mica noastră problemă?
Armele mele pot să-ţi pară simple, d-le Morton,
dar pot da găuri suficient de mari pentru problemele noastre mici.
Curând văduva McBain nu va mai fi o problemă.
Te trezeşti într-o dimineaţă şi spui, "Lume, te cunosc."
"De acum înainte nu vor mai fi surprize."
Apoi întâlneşti un bărbat,
care pare să fie om bun.
Cu privire limpede, mâini puternice.
Care vrea să te ia de nevastă.
Lucru care nu se întâmplă des.
Pe deasupra mai spune şi că e bogat, ceea ce nu strică.
Aşa că te gândeşti, "La naiba cu New Orleans."
"O să spun da, şi merg să trăiesc la ţară."
"Nu m-ar deranja să-i fac şase copii, la urma urmelor."
"Să am grijă de o casă. Să fac ceva. Ce naiba?"
Dumnezeu să te odihnească, Brett McBain.
Chiar dacă o să aibă mult de lucru să te scoată din ghearele diavolului.
Şi totuşi, sunt convins că a lăsat bani pe aici pe undeva.
Dacă îi găseşti, poţi să-i iei.
D-na McBain se întoarce la civilizaţie.
Minus un soţ, plus un mare viitor.
Meriţi ceva mai bun.
Ultimul bărbat care mi-a spus asta e îngropat acolo.
Ştii, Jill, îmi aduci aminte de mama.
A fost cea mai mare târfă din Alameida
şi cea mai grozavă femeie care a trăit vreodată.
Cine mi-o fi fost tată, pentru o oră sau o lună,...
... trebuie să fi fost un bărbat fericit.
Ce vrei?
Cheyenne are dreptate. Odată ce ai omorât patru, al cincilea e uşor.
Nu este momentul să pleci.
Dă-mi nişte apă.
Din fântână.
Îmi place apa proaspătă.
Când auzi un sunet ciudat, aruncă-te la pământ.
Un sunet? Ce sunet?
Ca ăsta.
Nu numai cântă, dar poate să şi împuşte.
Bună dimineaţa, d-nă McBain.
- Ce te aduce în oraş? - Bună dimineaţa.
Poate nu îţi aminteşti, dar ieri la înmormântare...
Îmi aduc aminte.
Pot să fac ceva pentru tine?
Da.
Vezi-l pe Frank. Şi spune-i că ştiu tot.
Ce are toată lumea de mă omoară cu tipul ăsta, Frank?
Nu-l cunosc. N-am auzit de el.
Am grijile mele, şi tot ce vreau e să fiu lăsat în pace.
Spune-i lui Frank că vreau să negociez cu el. Personal.
Ţi-am spus să nu vii aici sub nici un motiv.
Ţine-ţi afacerile cu Frank departe de aici.
Ştiu, dar când am auzit-o pe femeie că ştie tot,
am crezut că ar fi bine să vin aici să vă spun.
Nu te-ai gândit că poate fi o capcană?
Sigur, dar ştii că am mare grijă.
E imposibil să mă fi urmărit cineva.
E primul lucru pe care l-am învăţat de la tine.
Să ascult nevăzut şi să văd neauzit.
Ar trebui să înveţi să trăieşti ca şi cum n-ai exista.
Mă ştii de mult timp, Frank.
Ştii că sunt om de încredere.
Wobbles.
Cum poţi avea încredere într-un bărbat care poartă curea şi bretele?
Care nu are încredere nici în pantalonii lui.
Să plecăm de aici.
Capăt de linie.
Da.
Urcaţi-l în vagon.
Legaţi-l.
Stai, Frank.
Eu nu am...
Deci nimeni nu te-a urmărit?
Nu. Trebuie să mă crezi.
Ăsta e felul în care pot avea încredere în tine.
Pot explica. N-am ştiut că el...
- Afară. - Nu, Frank.
Ieşi afară.
Frank, aşteaptă!
Ţi-am spus să nu vorbeşti.
Logan şi Jim au avut grijă de femeie?
Cineva a avut grijă de ei.
I-am găsit la ferma lui McBain.
Morţi. Iar femeia plecase.
Prietenii tăi mor pe capete, Frank.
Mai întâi trei, apoi doi.
Deci tu eşti cel care aranjează întâlniri.
Şi tu eşti cel care nu vine la ele.
Ce vrei?
Cine eşti?
Dave Jenkins.
Dave Jenkins a murit de mult.
Calder Benson.
Cum te cheamă? Benson e mort şi el.
Ar trebui să ştii mai bine ca oricine.
Tu i-ai omorât.
Cine eşti?
- Cine eşti tu, tu... - Frank!
Femeia.
Pierdem timp.
Bine. De data asta, voi avea grijă de ea personal.
Da, n-ar trebui să-ţi fie greu.
Păstraţi-l cald pentru mine.
Dacă vă face probleme, pocniţi-l.
Dar nu în gură. Are mult de vorbit.
Ne întâlnim la stânca Navajo.
Ţine-ţi ochii pe schilodul ăla.
Da, Frank.
- Vezi ceva? - Nu.
E acolo.
Nu ştii decât să împuşti?
Sau ştii şi să tai?
Tu.
Stai aşa.
Să te vedem mai bine.
D-l Trenuleţ.
O să fie uşor să te găsesc. Nenorocitule.
Nu trebuie să te omor acum.
Laşi în urma ta bale ca un melc.
Două şine strălucitoare.
Mai e un nenorocit.
Şi se depărtează cu fiecare minut.
Asta e. Tot ce a comandat soţul tău de la mine.
Şi fiindcă a plătit cu bani gheaţă, totul îţi aparţine.
Scânduri de stejar, fag, brad.
Cherestea de prima calitate.
Aici sunt bârne şi piloni de fundaţie.
Zece butoaie cu cuie, 20 butoaie cu smoală, şi toate uneltele alea.
Poate voia să extindă ferma.
Să extindă ferma?
Cu ce-i aici putea construi alte opt ferme.
Apropo d-nă,
McBain a comandat şi asta. Spunea că e important.
Atâta doar că nu mi-a spus ce vrea să scriu pe ea.
Gară.
Ce ai spus?
Am spus să scrii "gară".
Asta cauţi?
M-am săturat de tactica ta de măcelar.
Ştiu că femeia e aici.
Nu mai vreau omoruri inutile.
Sunt pregătit să negociez pentru pământul ăla.
Să plătesc cât trebuie.
Nu vreau să mai pierd timp.
Ai făcut o mare greşeală, Morton.
Când nu mai eşti în tren, arăţi ca o ţestoasă scoasă din carapace.
Caraghios.
Schilod spunând vorbe mari ca să nu vadă lumea că eşti speriat.
Sunt aici să negociez, Frank.
Nu am timp să concurez cu tine.
Să concurezi?
Dar tu... Tu nici nu poţi sta în picioare de unul singur.
Asta ajunge ca să te facă să te simţi puternic?
Aş putea să te strivesc, ca pe un măr putrezit.
Sigur, dar n-ai s-o faci.
Pentru că nu e în avantajul tău.
Cine ştie unde ai fi ajuns cu două picioare bune.
Ajută-l înapoi la tren. Ţine ochii pe el.
Morton. Nu-ţi face griji cu terenul.
Dacă vrei să plăteşti, poţi plăti.
Pentru tine nu va conta dacă o să discuţi cu un nou proprietar.
Cheyenne!
Aici e trasat un pătrat. Scrie "tanc de apă".
Aici e la fel. Doar că scrie "oficiu poştal".
Aici scrie "ţarc".
Iar aici "biserică".
Ce naiba e asta?
Nu vezi?
E o gară.
Şi împrejurul ei, un oraş.
Oraşul lui Brett McBain.
Era nebun!
Da, într-un fel foarte special.
Un irlandez.
Ştia că linia ferată va continua de la Flagstone spre vest.
Şi s-a uitat prin toată zona
până a găsit bucata asta de deşert.
Pe care nu o voia nimeni.
El însă a cumpărat-o.
Apoi a strâns cureaua şi a aşteptat ani de zile.
Ce a aşteptat?
Să ajungă aici calea ferată.
Dar cum putea fi sigur că linia va trece prin proprietatea lui?
Locomotivele cu abur nu funcţionează fără apă.
Şi singura apă este aici 50 de mile la vest de Flagstone.
Sub terenul ăsta.
Nu era nebun, prietenul nostru mort.
Putea vinde bucata asta de deşert pentru greutatea lui în aur.
Nu vinzi visul tău de o viaţă.
Brett McBain voia gara asta.
A obţinut dreptul să o construiască.
- De unde ştii asta? - Am văzut un document.
Totul era în regulă. Ştampile, semnături, totul.
Era ceva, totuşi.
Cu litere mici, e o clauză scurtă,
care spune că McBain sau urmaşii lui pierd toate drepturile
dacă atunci când calea ferată ajunge în acest punct...
... gara nu este construită.
Vorbind de căi ferate, am văzut că echipa de construcţie...
am văzut că echipa de construcţie a ajuns în spatele dealurilor.
Şi o să fie aici cât ai bate din palme.
Da.
Ascultă.
Muzicuţă.
Un oraş construit în jurul unei gări.
Ai putea face o avere.
Sute de mii de dolari.
Mai mult.
Mii de mii.
Se cheamă milioane.
Milioane?
- Da, milioane. - Da.
Totdeauna am crezut că e mai uşor să baţi palma cu o femeie deşteaptă.
Tot ce trebuie să faci...
Hei, ce naiba staţi acolo de pomană?
Ce trebuie să facem şefule?
Ce trebuie să faceţi?
Să construiţi o gară, idioţilor!
Probabil n-o să arate prea grozav.
Dar va fi primul lucru pe care o să-l vadă ea când se întoarce.
Dacă se întoarce.
Cred că...
Da.
Încep să cred că o să-mi pară niţel rău să te omor.
Îţi place să trăieşti.
Îţi place să te simţi atinsă de mâinile unui bărbat.
Îţi place.
Chiar dacă sunt mâinile bărbatului care ţi-a omorât soţul.
O...
O mică curviştină.
E ceva pe lumea asta ce nu ai face ca să-ţi scapi pielea?
Nimic, Frank.
Acum înţeleg de ce le lipseşti atât de mult...
... în New Orleans.
Mare invenţie, telegraful.
"Jill? Bruneta?"
"Clienţii celui mai elegant bordel de pe Bourbon Street"
"plâng de când a plecat ea."
Spune-mi.
McBain ştia?
Da.
Da, pariez că ştia.
Era exact genul să se căsătorească cu o curvă.
Dar e o idee.
Te-aş putea lua de nevastă.
Şi pământul ar deveni al meu.
Şi poate...
... ai fi o nevastă perfectă.
Dar eu nu o să fiu un soţ bun.
Păcat.
Va trebui să găsim altă soluţie.
Mai simplă.
Mai rapidă.
Ca şerif al acestei regiuni,
mi s-a cerut să prezidez vânzarea prin licitaţie
a tuturor proprietăţilor aparţinând d-nei Jill McBain, aici de faţă.
Parcela de teren măsoară 320 acri.
Este liberă de orice sarcini, obligaţii sau împrumuturi.
Proprietatea, şi tot ce conţine
până la ultimul cui,
va fi transferată norocosului cumpărător.
Întregul conţinut este enumerat
în inventarul care v-a fost înmânat.
Întreaga proprietate se va vinde celui ce face cea mai bună ofertă.
Bun. Acum e clar pentru toţi.
Declar licitaţia deschisă.
Cine face prima ofertă?
O listă a tuturor bunurilor. Unele valorează ceva.
Bun. Cine face prima ofertă?
$200.
Am o ofertă de $200.
$200. Cine dă mai mult?
Bucata aia de pământ împuţit nu face banii.
Haideţi, prieteni, $200.
Numai animalele valorează dublu.
Deci...
Cine oferă $300?
Ascultaţi, îmi dau seama că nu vindem California aici,
dar 200 e prea puţin pentru proprietatea aia.
Doamnelor şi domnilor, nu aş lua 200 nici ca depozit.
Nimeni nu va oferi mai mult.
Sigur nu vrei un preţ minim?
Aş vrea să nu am dreptate, d-nă McBain,
dar vei sfârşi prin a vinde locul pentru o farfurie de fasole.
Tot ce vreau e să vând.
- Eşti încărcat. - Dacă spui tu.
- Câte? - O carte.
Una pentru mine.
Casa ia trei.
Pot să intru în joc?
15.
Da, stai jos.
Dau eu cărţile.
Cum...
Cum joci jocul ăsta, d-le Morton?
E foarte simplu.
Cât timp îţi foloseşti creierul, nu pierzi.
$500.
Alte oferte?
Nu cred.
Regret, d-nă McBain,
dar cred că va trebui să accept ultima ofertă.
$500 o dată.
$500 de două ori.
- $500... - $5.000.
- Ai spus $5.000? - Banii sunt pe drum.
E Cheyenne!
Răsplata pentru el e $5.000, nu-i aşa?
Iuda s-a mulţumit cu $4.970 mai puţin.
Pe vremea aia nu existau dolari.
Dar nenorociţi erau.
Stai aşa.
- Închisoarea e încolo. - Da, ştiu.
Dar tu te duci la gară.
Te trimit la Yuma, Cheyenne.
Acolo au o închisoare modernă.
Cu mai mulţi pereţi, mai multe gratii, mai mulţi gardieni.
O să-ţi placă, în 20 de ani. O să vezi.
Două bilete amigo până la gara următoare.
Numai dus.
În sănătatea ta. Şi felicitări.
Ai făcut o afacere bună.
La licitaţie.
Uită asta. Eu nu investesc în pământ.
Nu arăţi deloc ca un nobil apărător al văduvelor sărace.
Dar de fapt...
... nici eu nu arăt ca o văduvă săracă.
Cheyenne are dreptate. Eşti o femeie remarcabilă.
Şi tu eşti un bărbat remarcabil.
Dar plănuieşti ceva.
Şi tu nu plănuieşti nimic?
Apă caldă. O cadă plină cu apă caldă.
Cred că e timpul să umplu cada.
Cine eşti tu?
Jim Cooper.
Chuck Youngblood.
Alţi morţi.
Erau toţi în viaţă până te-au întâlnit, Frank.
Ai plătit $5.000 pentru ceva ce îmi aparţine.
5.000...
... plus unu.
Ai dreptul să faci un profit.
Nu m-aş gândi prea mult în locul tău.
Te-ai băgat în ceva ce te depăşeşte.
Ai şansa să scapi uşor. Profită.
Suni ca un om de afaceri, Frank.
Timpul cu d-l Morton ţi-a ajutat mult.
Şi ai învăţat şi metode noi.
Da, dl Morton ţi-a arătat multe metode noi.
Deşi tu nu ai renunţat la cele vechi.
Alege ce metodă vrei. Încheie târgul.
Care târg, Frank?
Tu şi cu mine avem mai mult decât unul.
Le putem pune pe toate la un loc şi le putem lichida odată.
Aici şi acum.
Uşurel, Frank.
Uşurel.
Învaţă să nu grăbeşti lucrurile.
Primul lucru făcut de un om de afaceri e să o ia încet.
Am impresia că d-l Morton poate să te mai înveţe multe.
Cât costă?
Un dolar.
Fii gata!
Pot să jur că o să auzim sunetul ăla straniu.
Chiar acum.
Cum zboară timpul.
A trecut deja de 12.
Dar erau oamenii lui.
- Da. - Şi au încercat să-l omoare.
Altcineva îi plăteşte mai bine.
Şi tu! I-ai salvat viaţa.
Eu nu i-am lăsat să-l omoare. Nu-i acelaşi lucru.
Sigur.
Nu-i acelaşi lucru.
Îmbracă-te.
E timpul să mergem acasă.
Ai făcut cafea?
De data asta da.
Bun.
Mama făcea cafeaua la fel.
Fierbinte, tare şi bună.
Cheyenne.
Ce aşteaptă el acolo?
Ce face?
Ciopleşte o bucată de lemn.
Şi cred că atunci când se va opri din cioplit...
... o să se întâmple ceva.
Eşti surprins să mă vezi aici?
Ştiam că ai să vii.
Morton mi-a spus odată că nu pot să fiu ca el.
Acum înţeleg de ce.
Lui nu i-ar fi păsat să ştie că eşti în viaţă pe undeva.
Ai aflat deci că nu eşti om de afaceri?
Doar om.
O rasă veche.
Vor veni alţi Mortoni şi or s-o lichideze.
Dar pe noi nu ne interesează viitorul.
Nimic nu mai contează acum.
Nici pământul, nici banii, nici femeia.
Am venit aici să te văd pe tine.
Fiindcă ştiu că acum ai să-mi spui ce vrei.
Numai în pragul morţii.
Ştiu.
Ţi-am încălzit nişte apă. Şi am găsit un brici.
Pune-l aici, te rog.
Vreau să văd cum progresează calea ferată în timp ce mă rad.
Ştii ceva?
În locul tău, m-aş duce acolo şi aş da băieţilor ceva de băut.
Nu-ţi poţi imagina
cât de fericit poate fi un bărbat când vede o femeie ca tine.
Doar să se uite la ea.
Şi dacă vreunul îţi atinge fundul...
... fă-te că nu s-a întâmplat nimic.
Au câştigat dreptul ăsta.
Ţine-l pe fratele tău fericit.
Cine eşti tu?
Eşti un bărbat arătos.
Dar nu sunt bărbatul care trebuie.
Nici el nu e.
Poate că nu.
Dar nu contează.
Nu înţelegi, Jill.
Oamenii ca el au ceva înăuntru.
Ceva legat de moarte.
Dacă supravieţuieşte, va intra pe uşa aia,
o să-şi ia lucrurile şi o să spună adiós.
Ar fi fost frumos să văd oraşul ăsta crescând.
Acum trebuie să plec.
O să fie un oraş splendid, Sweetwater.
Sper că într-o zi ai să te întorci.
Cândva.
Da. Şi eu trebuie să plec.
Nu-i mare lucru să te prefaci.
Îmi pare rău, Muzicuţă.
Trebuie să mă aşez aici.
Cine?
Am dat peste d-l Trenuleţ.
Nu am luat în seamă pe jumătatea aia de om din tren.
S-a speriat.
Muzicuţă.
Când te împuşcă,
roagă-te să fie cineva care să ştie unde să tragă.
Pleacă.
Nu vreau să mă vezi murind.
SubRip by Driv3r
Sincronizarea: Leytto www.titrari.ro