- E ultimul? - Nu ştiu.
Oricum, nu mai avem eter.
Iisuse Hristoase.
Hei, tu! Ăsta e ultimul?
Doamne, ce murdărie!
Bine, cel puţin că nu e cangrenă.
O să fie, dacă nu ne mişcăm mai repede.
Nu mai văd nimic nu-mi pot ţine ochii deschişi.
Îmi pare rău.
Hai să bem o cafea. Ăsta poate aştepta puţin.
Oh, Doamne!
Dă-mi luneta.
- Oamenii lui Tucker? - Da, domnule. Cred că da.
De când stau aşa?
I-am găsit de dimineaţă. Erau aici de două zile.
Dumneavoastră sunteţi, d-le locotenent?
Lepădături.
Haideţi... Mai bine v-aţi adăposti.
Nu glumesc, băieţii sunt trăgători buni. Haideţi, la adăpost.
Aşa.
Aţi fost la spital?
N-a fost bine.
Ce se întâmplă aici?
Ce se întâmplă?
Pare singura întrebare posibilă.
Întrebaţi-l pe maior.
Numai că el nu ştie
şi e şi ocupat.
Ocupat să afle de ce nu mai au ofiţerii
raţie la îngheţată de piersici.
Desigur vă puteţi adresa şi generalului.
Vine să vadă spectacolul.
Dar, tot ce ştie el e că n-are ce vedea.
Ceea ce nu e în totalitate corect pentru că am făcut un balon...
... dar l-au împuşcat înainte să ne ridicăm de la pământ.
Nimeni n-a încercat să atace. A fost linişte toată ziua.
Maiorul se uită la general.
Se gândeşte: "Mai bine fac ceva".
Ştiţi ce vrea să însemne asta?
Sunt sigur că nu va fi el primul care va străbate câmpul.
E de presupus că au fost recrutaţi ca şi noi.
Toată lumea ştie că oamenii lui Tucker sunt vânjoşi ca nişte lebădoi.
Aşa încât, singurele lor victime au fost trei vaci cu lapte.
Sigur, lucrurile se vor schimba.
Nemernicule.
Ştiţi, unii dintre băieţi spun că nici n-ar trebui să luptăm,...
am putea tranşa toată chestia...
la o partidă zdravănă de poker.
Ai vrea s-o vezi pe asta?
O ceată de flăcăi stând în mijlocul câmpului,...
... şi jucând cărţi, nu?
Ce e asta, domnule?
Arată ca o sinucidere.
Tucker!
Ce face ăla?
- Ce i-ai spus? - Nimic.
Vino înapoi, nemernicule!
- A doua oară nu mai faci tu asta. - Ţi-o spun eu.
Iartă-mă, Tată.
- Se întoarce! - Vine, băieţi!
- Ray! - Îl am în cătare.
Nu...
Nu... Să nu-mi tăiaţi piciorul.
Stai liniştit, băiete. O să-ţi păstrezi piciorul.
Dumnezeu mi-e martor că rămâne al tău.
- Adă ambulanţa mea. - Vă rog?
Cheamă ambulanţa mea! Şi chirurgul meu!
Avem un ofiţer care valorează ceva ce zace aici.
Ciudăţenia vieţii e incomensurabilă.
Încerc să găsesc moartea
şi sunt ridicat la rangul de erou în viaţă.
Am fost decorat. La fel şi Cisco, animalul credincios,
care m-a cărat prin focul armelor. Am fost şi avansat.
Şi după recuperare, mi s-a oferit transferul oriunde aş fi dorit.
Măcelărirea continua în est când am sosit la Fortul Hayes.
O insulă de oameni şi materiale înconjurată de nesfârşita mare a preriei
Locotenente.
Unde-l pot găsi pe Maiorul Fambrough?
La capătul coridorului.
Mulţumesc.
Locotenentul John J. Dunbar.
Locotenent John J. Dunbar?
- Da, Domnule. - "Da, Domnule"
Luptător cu indienii, ă?
Nu v-am înţeles.
Se spune că vei fi trimis la graniţă.
Frontiera e ţara indienilor.
Am dedus că eşti un luptător anti-indieni.
N-am ajuns la poziţia mea fiind un idiot.
- Nu, Domnule. - "Nu, Domnule"
Aici scrie că ai fost decorat.
Da, Domnule.
Şi te-au încartiruit aici?
De fapt, sunt aici la cererea mea.
Adevărat? Da' de ce?
Întotdeauna mi-am dorit să văd frontiera.
Vrei să vezi frontiera?
Da, domnule.
Înainte de a dispărea.
Deştept băiatu' ăsta din faţa mea.
Domnu'...
... Cavaleru.
Vei fi un cavaler rătăcitor.
Te prezinţi la raport la căpitanul Cargill...
... în cel mai îndepărtat avanpost de pe acest tărâm.
Fort Sedgewick.
Sigiliul meu personal te va apăra...
pe multele mile ale unei ţări ostile şi sălbatice.
- Mă întrebam... - Da?
Cum ajung acolo?
Crezi că nu ştiu?
- Nu domnule. - Mă gândeam că eu nu ştiu.
- Da, domnule, asta chiar nu ştiu... - Ţineţi limba!
Întâmplător, sunt într-o bună dispoziţie.
Îl vezi pe ţăranul ăla?
Îşi spune Timmons.
Pleacă într-acolo chiar după-amiază. Poţi merge cu el, dacă vrei.
Ştie drumul. Mulţumesc, asta e tot.
Domnu' Cavaleru?
M-am pişat pe mine...
... şi nimeni nu mă poate ajuta.
Pentru călătoria ta!
Şi pentru a mea!
Haw!
Mână, Jim. Hii, hii!
- Să aveţi asta până mâine. - Da, d-le.
O să-mi iau coroana acum.
- Domnule? - O să-mi iau coroana acum!
- Îmi pare rău, domnule. - Eşti surd, nebune?
Am spus că o să-mi iau coroana acum!
Acum!
Nu.
- Vă aduc coroana. - Nu.
Domnule?
Domnule maior?
Regele e mort.
Trăiască regele!
Luaţi copii ăştia de aici, Haide!
Hii Jim şi hai Jake!
Hii, Jim. Hai, băiatule!
Ce naiba a fost asta?
Ce e asta?
Ce naiba e asta?
De ce nu scrii şi asta în cartea ta?
Dacă n-ar fi fost tovarăşul meu de drum,
cred că m-aş fi simţit mai bine ca niciodată.
Ştiu că e bine intenţionat...
deşi e poate cel mai jegos om pe care l-am întâlnit vreodată.
Cât de departe este Fortul?
Departe.
Cât de departe?
Patruzeci, cincizeci de mile, poate.
De ce te grăbeşti la Sedgewick?
Acolo va fi postul meu.
Casa mea.
Nu eşti greu de mulţumit, să ştii de la mine.
Uite acolo.
Ce ai acolo?
Cineva în est spune, de ce nu scrie?
Tâmpitule.
Trezeşte-te, Timmons.
Sus.
Hai sus.
Scoală.
Ceva m-a împuns în dos. Tu ai fost ăla?
La naiba!
Dracu s-o ia! Trebuia să fie o curea.
Caporalul Guest?
Nu trebuie să vorbeşti cu mine, doar, te rog, ieşi afară.
E sfârşitul.
Strânge oamenii în faţa reşedinţei mele.
Voi mă urâţi.
Dar eu nu simt la fel pentru voi.
Aţi rămas aici.
Aţi rămas după ce ne-au luat toţi caii.
Aţi rămas după ce ceilalţi au dezertat.
Aţi rămas după ce armata a uitat să ne mai aprovizioneze.
M-am uitat la căruţa aceea de la Fort Hayes...
ca şi voi...
zi mizerabilă, după zi mizerabilă.
Tot ce pot spune e că sunt mândru de voi.
Acum strângeţi-vă lucrurile, oameni. Părăsim locul acesta.
Armata se poate duce naibii.
Daţi-i drumul.
Strângeţi-vă lucrurile.
Cum de n-am văzut vreun bizon?
N-ai să vezi niciun împuţit de bizon.
Nu poţi. Uneori nu-i vezi cu zilele.
Alteori sunt peste tot ca volănaşele pe o curvă!
Dar indieni?
Indieni? Arză-i-ar focu'!
N-o să-i vezi prea curând, decât poate blestematele lor de hoituri!
Numai hoţi şi cerşetori.
Hoo. Stai!
Uite marea scofală pentru care ai venit până aici.
Hai jos.
- De ce? Nu e nimic acolo. - Fiindcă aşa spun eu.
Jos.
Hii! Hai acolo, pui de căţea!
Nu e nimic aici, locotenente.
Locotenente!
Au fugit toţi sau au mierlit-o.
Adevărat. Hai să descărcăm.
Cum? Lăsăm totul aici?
Rămân şi eu.
Păi, nu e nimic aici, locotenente.
Pentru moment.
Nu ştiu ce s-o fi-ntâmplat.
Lucrurile stând aşa cum stau...
n-avem decât să ne luăm picioarele la spinare.
Aici e postul meu.
Aici e postu' meu?
Da, ăsta e.
Aici e postu' meu?
Doamne fereşte.
Ce eşti nebun, locotenente?
Nemernicu' ăla.
- Iisuse Hristoase! - Ăsta e postul meu.
Gata, în regulă, da' lasă dracu' ăla.
Astea sunt proviziile garnizoanei, bine? Dă jos curu' de pe capră...
- Lasă ăla. -... şi ajută-mă la descărcat.
Stăm niţel de vorbă, lasă-l jos!
Le spun eu unde sunteţi.
Bine.
Mult noroc, locotenente.
Mulţumesc.
Hii Jake, Jim!
Bravo, catâraşule! Aşa Jim!
Tare acum!
Buni catâri!
Am ajuns ca să găsim Fortul pustiu.
Aştept întoarcerea garnizoanei sau ordin de la Cartierul General.
Postul e... în condiţii foarte proaste...
... şi am decis să mă conduc singur: curăţenia începe mâine.
Alimente sunt pe săturate...
... iar locurile, mai frumoase decât în visurile mele.
Nu poate fi nicăieri mai frumos.
Cal rău.
Animalele din lac n-au fost otrăvite.
Au fost toate împuşcate.
Dar de ce? De antrenament?
Nu mai aveau vlagă?
Cred că oamenii de aici erau înfometaţi.
Dar risipa asta putrezită spunea contrariul.
Bordeiele sunt un mister şi mai mare.
Ce i-ar fi putut face pe oameni să locuiască în bordeie?
Poate că le era frică.
Poate a fost un soi de revoltă.
Nu-mi dau seama din indiciile rămase aici.
Poate când voi fi mai liniştit voi afla răspunsul.
Hai, Cisco, încă o dată.
Trage!
Hai, Cisco. Trage!
Hai acu'.
Hai cu putere. Am ajuns.
Uşor.
Numai o faţă-palidă poate face un foc pe care să-l vadă oricine.
Or fi mai mulţi.
Poate trei sau patru.
Ştiu trei sau patru...
... care nu vor mai ajunge acasă.
N-o să rămână nimic.
Noi n-avem puşti.
Feţele-palide sigur au.
E greu de spus câţi pot fi acolo.
Hai, lasă asta. Să mergem acasă.
Hai.
Mai degrabă aş muri...
... decât să văd un firicel de fum pe pământurile noastre.
El nu va avea linişte până nu vor fi morţi toţi ai noştri.
Şi dacă eu...
Oh, uite ce-am ajuns.
Nu-mi chinui catârii...
Stai.
Opreşte-te!
Te rog, nu chinui catârii.
Sunt mulţumit de eforturile mele de până acum.
Cu toate îmbunătăţirile pe care le-am adus,
au rămas totuşi semne ale urâţeniei de care n-am putut scăpa.
O rană neglijată mult timp şi care ca o vânătaie, va fi greu de vindecat.
Au trecut aproape 30 de zile.
Am ajuns să-mi placă viaţa mea la Fort Sedgewick.
Mai ales călătoriile de recunoaştere cu Cisco.
În fiecare zi, mergem mai departe în preerie şi fiecare descoperire...
... mare sau mică, devine ataşată memoriei mele pentru totdeauna.
Pare că am fost abandonat, pentru că nimeni n-a venit încă după mine.
Pot presupune doar că e o problemă, pe care armata o va rezolva în curând.
Poate exagerez cu optimismul...
... dar când mă uit la vest spre orizont...
... nu încetez niciodată să sper că un pluton poate fi acolo.
Încă niciun semn de la comandamentul căpitanului Cargill.
Deşi bine aprovizionat, am decis raţionalizarea bunurilor...
... ca şi cum ar fi un post cu efectiv complet.
A apărut un lup care pare foarte interesat de ce se petrece aici.
Nu pare un pericol.
Şi împreună cu Cisco, mi-a fost singura companie.
A apărut în fiecare după-amiază din ultimele două zile.
Are şosete albe la ambele picioare din faţă.
Dacă mai vine şi mâine,...
... am să-i spun Două Şosete.
Aproape o lună şi nimeni n-a venit.
Cu cât persistă aceste condiţii...
... cu atât mai puţin înclinat sunt să cred că va veni cineva.
Ploaia m-a ţinut înăuntru deja de aproape două zile...
... şi am început să meşteresc ceva.
Mă simt foarte singur acum...
... dar pot spune fără să mint că nu sunt nefericit.
Cum să mă mărit eu oare
Când nimic n-am în spinare?
O, soldat, soldat, soldat
Nu mă vrei în al tău pat?
Asta până lupta cruntă-ţi cere să te iei la trântă.
Cum să mă mărit eu oare
Când nimic n-am în picioare?
Cum să mă mărit eu oare
Când n-am nici pălărioare
O, soldat, soldat, soldat nu mă vrei în al tău pat?
Asta, până lupta cruntă-ţi cere să te iei la trântă.
Nu sunt chiar urâtă tare
Şi-s nevastă ca oricare.
Hei, tu!
Am stabilit primul contact cu un sălbatic indian.
A venit la fort şi a-ncercat să-mi fure calul.
La apariţia mea, s-a speriat şi a tulit-o.
Am hotărât să îngrop tot armamentul şi muniţia în exces
pentru a nu cădea în mâinile inamicului.
Am păstrat doar strictul necesar pentru mine.
Plimbările mele călare au fost reduse la scurte patrulări...
... ţinând tot timpul fortul sub observaţie.
Şi fac pregătiri pentru o altă vizită.
Nu ştiu câţi mai pot fi în vecinătate...
... dar presupun că acolo unde este unul cu siguranţă mai e un altul.
Majoritatea muncii mele s-a concentrat pe crearea unei iluzii...
... de putere şi stabilitate.
Sunt încă singur, totuşi dacă trupele nu sosesc mai repede...
... totul poate fi pierdut.
Pasărea care loveşte a stat singur în aceste ultime zile.
Nu-mi place să văd vraciul nostru plimbându-se atât de singur.
Ce spune soţia lui?
Spune că e tăcut şi nu zice nimic.
Nu asta te-am întrebat.
Atunci ce m-ai întrebat?
Ce a spus?
Ea a spus că e tăcut zilele astea.
Asta a spus.
Ai grijă ca carnea mea să fie moale.
Mă dor dinţii.
Pot să intru?
Nu, lasă-l să stea cu mine.
Pământurile noastre par bune în vara asta...
... dar nu m-am dus să văd.
Dar bizonii au întârziat.
Şi mereu mă îngrijorez pentru burţile copiilor noştri.
Mă gândeam la un dans.
Da. Un dans e mereu o idee bună.
Ar fi bine să avem un semn puternic.
E o chestie amuzantă apropo de semne.
Ştim când sunt proaste sau bune.
Câteodată sunt stranii şi e greu să le înţelegem.
Un om înţelept s-ar gândi numai la lucrurile astea.
Dacă e încă nelămurit, ar spune cuiva.
De exemplu ţi-ar putea spune ţie sau mie.
Un om înţelept mereu face asta.
Am văzut un astfel de semn.
Serios?
Am văzut un om.
Un bărbat alb, gol.
Sigur era un bărbat?
I-am văzut sexul.
Ai vorbit cu el?
Nu.
Au trecut deja două zile şi nimic.
Prezenţa mea aici trebuia semnalată până acum.
Am făcut toate pregătirile care mi-au venit în minte.
Nu pot realiza o bună apărare, singur...
... dar voi încerca să fac o bună impresie când vor sosi.
Aştept.
Post-scriptum...
... bărbatul pe care l-am întâlnit era deosebit de bine clădit şi arătos.
S-ar putea să fie bun.
Sau un şef alb cu abilităţi speciale.
De aceea ar trebui să vorbim cu el.
Nu-mi pasă de vorbirea asta despre o faţă-palidă.
Orice-ar fi, nu e un Sioux şi asta îl face un nimic.
Când aud că vor veni mai multe feţe-palide, îmi vine să râd.
Am luat o sută de cai de la astfel de oameni.
N-au simţul onoarei.
Călăresc prost. Trag rău.
Şi sunt foarte murdari.
Soldaţii ăştia nu trec nici măcar o iarnă pe aici.
Şi se spune că sunt viguroşi?
Cred că toţi or să piară foarte curând.
Cred că pe nebunu' ăsta l-au pierdut.
Cuvintele lui Vânt în Plete sunt cumpănite şi le-am ascultat.
E adevărat că feţele-palide sunt o rasă inferioară foarte greu de înţeles.
Să nu greşim însă: ei vin.
Şi duşmanii noştri ştiu asta.
Eu, când văd un om singur, fără teamă, pe pământul nostru...
... nu gândesc că el e pierdut. Trebuie să aibă ceva leacuri întăritoare.
Văd pe cineva care poate vorbi...
pentru toate feţele-palide care vor veni.
Eu zic că ăsta e un om cu care ne putem înţelege.
Pasărea Care Loveşte vede departe şi asta e foarte bine.
Numai că omu' ăsta nu ne va acoperi colibele şi nici nu ne va hrăni copiii.
Pentru noi, e un nimic.
O să mă duc cu câţiva oameni...
şi-o să băgăm nişte săgeţi în faţă-palidă.
Dacă are leacuri, n-o să i se-ntâmple nimic.
Dacă n-are, va fi mort.
Nimeni nu poate să-i spună altuia ce trebuie să facă.
Uciderea unei feţe-palide nu e ceva uşor.
Dacă omori unu', mulţi alţii vor veni în loc.
E uşor să te încurci în asemenea întrebări.
E greu să ştii ce-i de făcut.
Trebuie să mai vorbim despre asta.
Asta am avut să vă spun.
Ce s-a întâmplat acum?
Nu credem că este o idee chiar atât de bună.
Dacă luăm calul feţei palide...
... se vor face cântece despre noi.
Poate.
Ne vor cere nouă să mergem în raiduri.
Cine ia calul?
Eu.
Eu, dar împărţim. Cine poate să spună că ăsta nu e un plan măreţ?
E mereu la fel.
De fiecare dată.
Da, domnule, am. Nu, o să cer, domnule.
Vom fi eroi!
Se vor scrie cântece despre noi.
Ce s-a-ntâmplat?
Nu ştiu, braţu' nu mă mai ajută.
Nu trebuia să cazi. Acu' o să dăm de necaz.
A fost ideea ta.
Eu am vrut numai să luăm calu', nu să cazi.
Vidră s-a rănit.
La ce te uiţi? Eu sunt rănit.
O să fiu când tata va afla. Arcul lui va fi pe spatele meu.
Sunt Vânt în Plete.
Nu mi-e frică de tine.
Înţelegi?
Potera care s-a dus împotriva Uteşilor s-a întors.
Sunt multe inimi pe pământ.
Înţeleg că am greşit.
Toată vremea am aşteptat.
Ce-am aşteptat?
Să mă găsească cineva?
Sau ca indienii să-mi fure calul?
Să văd un bizon?
De când am venit la post Am mers ca pe ouă.
A devenit un obicei prost şi m-am săturat.
Mâine dimineaţă mă duc la indieni.
Nu ştiu dacă e o idee foarte înţeleaptă...
... dar am devenit o ţintă şi asta face o impresie foarte proastă.
Am terminat cu aşteptarea.
La ce te uiţi?
La naiba!
Nu. Aşteaptă.
Aşteaptă.
Ai nevoie de ajutor, eşti rănită.
- Ai nevoie... - Nu!
Dă-mi voie. Ai nevoie de ajutor.
Ai nevoie de ajutor. Eşti rănită. Lasă-mă să te ajut.
Eşti rănită.
Nu!
E rănită.
Nu eşti binevenit aici!
Nu, ea e rănită.
Pleacă de-aici.
Nu te dorim. Pleacă departe de noi!
Opriţi-vă!
Soldatul n-a venit să lupte.
El pleacă şi noi o să-l lăsăm.
Sunt de acord cu Pasăre Care Loveşte.
O să coborâm şi-o să vorbim cu faţă-palidă.
Şi să aflăm de ce a venit aici.
Dacă sfatul va hotărî să-i vorbim...
... aşa vom face.
Dar eu cred că nu e bine...
... un şef aşa de mare ca Zece Urşi...
... se coboară la la nimicul ăsta de intrus...
... care are un singur cal deştept şi câteva haine de faţă-palidă.
Nu mă duc.
Ba, ai să te duci!
Şi tu te duci!
Asta-i tot ce-am avut de spus.
Bine aţi venit!
Salut!
Haideţi.
Vă rog să şedeţi.
Staţi jos!
Aşteptaţi... o clipă.
E cu mintea dusă.
Tatanka. Bizon.
- Bizon. - Tatanka.
Bizon. Tatanka.
Năbădăiosul ăsta, cum îi spun eu, e un flăcău solid.
Sper să nu vă înfruntaţi vreodată cu el.
Despre cel mic, pot spune că pare cinstit şi foarte direct.
Îmi place cel liniştit foarte mult.
E răbdător şi-i place să înveţe.
Pare dispus la comunicare.
Trebuie că e cineva printre ai lui.
Bizon.
Am făcut o impresie şi mai bună la următoarea lor vizită.
Am folosit râşniţa de cafea ceea ce niciunul nu mai văzuse până atunci.
Cafeaua nu e bună?
Poate e prea tare. E prea tare?
Zahăr.
Pune în.
Gustă-l.
Zahăr.
Vrei?
Doreşti puţin?
Este o grămadă.
Ok.
Da.
E plăcut ca, în sfârşit, să ai companie.
Multe au rămas nespuse totuşi şi au început să-mi placă...
... mai ales cel tăcut, vroiau ceva de la mine.
Le-am dăruit cafea şi aproape tot zahărul.
Oricum nu credeam că o să ajungă.
Cred că s-au pus bazele...
... unor relaţii foarte bune.
Stă Cu Pumnul Ridicat.
Vom discuta puţin.
Rănile tale se vindecă frumos?
Da, aşa e.
Te simţi bine în familia mea?
Sunt bucuroasă să fiu aici.
Îmi lipseşte bărbatul meu.
Poate te măriţi din nou când o veni timpul?
Poate.
Noi avem nume pentru multe locuri de unde vin feţele-palide.
Ei năvălesc peste tot.
În curând vor fi şi la noi.
Omu' ăsta care trăieşte la vechiul fort...
Am fost la el şi cred că e un om bun.
Mă tem de omul alb de la fort.
Mi-e teamă că el le va spune altora că sunt aici.
Mi-e frică să nu mă ia de aici..
Am auzit că îi iau pe oameni.
Toţi războinicii vor lupta cu ei dacă vor încerca.
Nu înţeleg limba feţei-palide.
Nici el n-o vorbeşte pe-a noastră.
E mult timp de când n-am mai vorbit.
Vreau să încerci.
Nu ştiu cum.
Ba ştii.
Nu pot.
Nu pot. Am uitat-o. A murit în mine.
Nu ţi-o cer pentru mine. O faci pentru toţi ai noştri.
El ştie lucruri despre feţele-palide pe care noi nu le ştim.
Aşa că trebuie să-ţi aminteşti.
Nu pot.
O să vorbească feţei-palide?
Nici nu vrea să-ncerce. E-ncăpăţânată.
Ea plânge mereu.
Poate că greutatea vine de la tine.
Christine!
Ia-le, Joe! Ia găinile!
Billy, pleacă de lângă căţeluşi.
La naiba!
Ia copiii şi mergeţi în casă!
Repede!
Christine!
Christine, unde eşti?
Sunt aici, mamă.
- Dă-te jos acum. - De ce?
Fă-o.
Stai acolo unde eşti. Întoarce-te. Mă auzi?
Joe, treci în casă chiar acum!
Willie!
- Cine e, Willie? - Parc-ar fi Pawnee.
Tatăl meu şi al tău vorbesc cu ei.
- Ce-or fi vrând? - Habar n-am.
- Dă-i înainte, l-ai auzit doar. - Ieşiţi afară!
Fugi, Christine!
Am spus să fugi!
Joe!
Christine!
Mami!
Hai vino, Două şosete. Şuncă.
Două şosete, la fel ca şi Cisco, mi-a devenit prieten de nădejde.
Încă nu vrea să mănânce din mână...
... dar ochii şi urechile lui dau alarma ori de câte ori ceva nu-i în regulă.
Tatanka.
Nu.
N-am văzut niciun bizon.
Regret.
Vă e... foame?
Vreţi ceva de mâncare?
Am mâncare, multă.
Nimic din ce mi s-a spus nu e adevărat.
Nu sunt nici cerşetori, nici hoţi.
Şi nici sperietoare aşa cum au făcut din ei.
Din contră, sunt oaspeţi politicoşi şi au un soi de umor, care-mi place.
Comunicarea merge greu, totuşi,
iar cel tăcut e la fel de stânjenit ca şi mine.
Mare parte din progresul nostru s-a bazat mai mult pe ratări...
... decât pe succese.
Mă gândeam să întreb despre femeie, dacă mai trăieşte sau nu,...
... dar pare foarte complicat. Subiectul depăşeşte posibilităţile noastre.
Un lucru e clar, totuşi. Nu sunt bizoni.
Şi asta e foarte important pentru ei.
Întâlnirea de ieri a fost parcă şi mai bună.
Pare că am fost invitat în sat. Mă gândesc să accept.
Te aşteptam.
Spune-i că suntem foarte fericiţi că a venit.
Salut.
Tu...
... aici.
Bine.
Mulţumesc. Mă simt foarte bine.
Mă simt foarte bine.
Întreabă-l de ce a venit la fort.
Fortul soldaţilor.
Aşteaptă.
Care sunt numele voastre?
- Numele? - Cum îl cheamă?
El are dreptate. Trebuie început cu prezentările.
El...
Loveşte.
Loveşte?
Mai mult.
Mai multe lovituri?
Loveşte mai mult?
Care loveşte.
Pasăre? Pasărea Care Loveşte.
Pasărea care loveşte.
Ce e el?
E Şef?
Nu.
Un om sfânt.
Sfânt.
Numele tău?
- Nu... - Cum ţi se spune?
Se ridică?
Stă drept?
Stă?
Stă. Numele tău e Stă?
Stă.
- Cu. - Cu?
- Cu. - Stă cu?
Pumn?
Da.
Stă Cu Pumnul Ridicat?
Stă Cu Pumnul Ridicat.
Eu sunt John Dunbar.
John Dunbar.
Dumb Bear (urs nătărău).
Nu, nu Dumb Bear (urs nătărău).
Dunbar.
Dun...
Bar.
Nu Dumb Bear.
Dunbar.
A fost un foarte plăcut moment de cunoaştere cu indienii.
O femeie indiană vorbeşte englezeşte...
... şi în felul ăsta am făcut progrese vizibile.
Ea e albă şi, deşi nu pot şti cum a ajuns să stea cu aceşti oameni...
... pot spune că nu e o captivă.
Deşi nu mă tem...
... nu mă simt bine primit de toată lumea din sat.
Cred că venirea mea aici a fost ideea lui Pasăre Care Loveşte.
E foarte entuziast şi, precum doi copii...
... suntem amândoi nerăbdători să aflăm mai multe despre celălalt.
Dar m-am trezit reţinut.
Din anumite motive sunt reticent în a răspunde întrebărilor puse de ei.
O fi simţul datoriei din mine...
dar ceva îmi spune să nu fiu prea limbut.
Mi-a plăcut foarte mult să revin la Fort Sedgewick.
Mă gândesc deja la o nouă vizită la vecinii mei...
... dar fortul e totuşi casa mea.
Rămân vigilent conform vechii mele neîncrederi dar sper...
... ca negocierile mele aici să dea roade.
Bizon!
Bizoni! Am văzut bizoni!
Bizoni. Bizoni. Bizoni.
Tatanka.
Tatanka?
Da.
Călăreţii au fost trimişi să le ia urma.
În timp ce eu îmi rezolvam problemele la Sedgewick...
... tribul îşi vedea de drum.
Eficienţa oamenilor şi viteza cu care se mişcau...
... ar fi impresionat orice comandant militar.
Atmosfera e încinsă şi peste noapte am ajuns, dintr-o persoană îndoielnică,
la un nivel cu totul nou.
Sunt gratulat cu zâmbete largi şi priviri de apreciere.
Pe scurt, am devenit o celebritate.
Loo ten tant!
- Loo ten tant! - Loo ten tant!
Iscoadele au luat urma exact acolo unde le spusesem eu.
N-a fost mare ispravă.
O uriaşă brazdă de pământ răscolit, întinzându-se până la orizont.
Numărul bizonilor care au creat această imagine de necrezut...
... era foarte greu de imaginat.
Loo ten tant!
Cine a putut face aşa ceva?
Câmpul era martorul acuzării...
... că au fost oameni fără caracter şi fără suflet,...
... care nu respectă obiceiurile Sioux-ilor.
Urmele de căruţă care se vedeau nu lăsau niciun dubiu...
... şi inima mi-a tresărit, înţelegând că nu puteau fi decât vânători albi.
Glasurile atât de bucuroase de dimineaţă...
... erau acum la fel de tăcute ca şi bizonii morţi lăsaţi să putrezească pe vale,...
... măcelăriţi numai pentru limbi şi pentru pieile lor de preţ.
Loo ten tant.
Era clar acum ceea ce se întâmplase...
... şi inima mea a îngheţat în timp ce încercam să mă conving singur...
... că albii care au fost ucişi erau oameni răi şi meritau să moară.
Dar degeaba.
Am încercat să cred că Vânt în Plete şi Pasăre Care Loveşte...
... şi ceilalţi care au luat parte la omor nu erau fericiţi că au făcut-o.
Dar erau.
În timp ce mă uitam la feţele familiare, mi-am dat seama că diferenţa dintre noi...
... era mai mare decât mi-aş fi imaginat vreodată.
Au sărbătorit noaptea vânătoarea ce va să vină,...
... dar era greu să ştii unde va fi.
Nu ştiu dacă ei au înţeles, dar eu n-am putut dormi în mijlocul lor.
Nu au fost nici priviri şi nici acuzări.
Era doar incertitudinea unui popor incapabil să-şi prevadă viitorul.
Cum te simţi? Ţi-e bine?
Nu pot.
Nu, Sunt.. Sunt plin.
Sunt plin şi nu pot povesti mai departe.
Nu.
Vrei s-o încerci?
Vrei?
Poftim.
Nu pot. E prea mult.
Bună afacere.
E... E un schimb bun.
Nu, nu, Nu pot, Sunt plin şi... obosit.
Nu!
Loo ten tant! Loo ten tant!
Tatanka. Mare tatanka.
Tatanka mare.
Aia e pălăria mea!
Tu porţi pălăria mea.
E pălăria mea.
Am găsit-o în prerie. E a mea.
Nu, tu...
Pălăria mea.
Aia aparţine locotenentului.
A lăsat-o în prerie. Nu i-a mai trebuit.
Bine, dar vezi că acum o vrea.
Cu toţii ştim că e o pălărie de soldat.
Ştim bine cine o poartă.
Dacă vrei s-o păstrezi, e-n regulă,
dar oferă ceva în schimb.
Bună... afacere.
Aici erai.
Vino aici, Cisco.
Se pare că fiecare zi se termină aici cu un miracol.
Şi orice ar fi Dumnezeu, Îi mulţumesc pentru ziua asta.
Să rămânem mai mult nu mai avea rost.
Aveam atâta carne că deabia o puteam duce.
Am vânat trei zile, pierzând cam şase ponei,...
... şi numai trei oameni au fost răniţi.
N-am mai întâlnit oameni atât de puşi pe râs,...
... atât de devotaţi familiei, atât de dedicaţi unul altuia.
Şi, cu singurul cuvânt care îmi vine acum în minte, asta înseamnă armonie.
De multe ori m-am simţit singur,...
... dar până în această după-amiază...
... niciodată n-am simţit singurătatea absolută.
Am făcut o lungă patrulare azi.
Nu e nimic de raportat.
Timpul pare irelevant exceptând faptul că sunt plictisit...
... şi că aceste ore de singurătate par nesfârşite.
Mi-e dificil să găsesc vreun pic de entuziasm...
... pentru îndatoririle mele regulate de aici.
Şi fortul arată semne serioase de neglijenţă.
Adevărul este că îmi lipseşte compania noilor mei prieteni.
Îmi amintesc toate chipurile lor, dar asta nu-mi e de ajuns.
Mâine, am să mă duc acolo neanunţat.
Sunt vecinii mei, nu? Pe cine poate deranja asta?
Până la urmă sunt vecinii mei.
Sunetele nocturne deveniseră atât de familiare că erau reconfortante.
Viaţa mea în prerie este bună şi sunt mulţumit pentru aproape tot.
Indienii au o mare atracţie pentru mine care merge mai departe decât curiozitatea.
Există o anumită înţelepciune în ei şi sunt atras de ei...
... pe căi mult mai puternice decât datoria mea de militar.
Doamne, fugi acasă!
La naiba.
Fugi acasă!
Pleacă!
Fugi acasă, Două şosete!
Lup rău!
Ai avut dreptate. E un alb special.
Ar trebui să aibă un nume adevărat.
E toamnă şi petrec mai mult timp decât niciodată cu prietenii mei.
Mi-au dat o colibă în care mă simt foarte bine.
Vorbim în fiecare zi, dar simt că Pasăre Care Loveşte e suspicios.
Tot timpul vrea să afle câte "feţe-palide" vor mai veni.
Îi spun că ei doar vor trece pe aici şi nimic altceva,...
Dar spun doar jumătate de adevăr.
Într-o zi, vor fi prea mulţi, dar nu pot să-i spun asta.
Sunt sigur că Stă Cu Pumnul Ridicat ştie că eu ascund ceva,...
... dar spre meritul ei, nu spune nimic.
O trupă de războinici pleacă în curând să-i atace pe Pawnee şi-am cerut să iau parte.
Simt că am făcut o greşeală procedând aşa...
... dar nu mi-am putut comanda s-o iau înapoi.
Sunt prietenii mei şi din puţinul pe care l-am înţeles,...
... Pawnee au fost o mare problemă pentru aceşti oameni.
Sper că n-am întrecut măsura.
Intră, te rog.
Şezi?
Pasăre Care Loveşte vrea să ştie...
... de ce vrei să lupţi cu Pawnee.
Ei nu ţi-au făcut nimic.
Sunt duşmanii Sioux-ilor.
Merg... numai războinicii Sioux.
Spune-i că am fost războinic...
... mult mai mult timp decât tinerii care vor merge.
Spune-i.
Spune că felul Sioux-ilor de a fi războinic
nu e la fel cu al feţelor-palide.
- Nu eşti pregătit. - Ştiu. Înţeleg.
Spune-i că nu pot învăţa legile războiului stând în tabără.
Te mai roagă să...
... veghezi asupra familiei sale
cât timp e plecat.
Spune-i că voi fi fericit să am grijă de familia lui.
Îţi mulţumeşte Celui care Dansează cu Lupii pentru că a venit.
Cine e Cel care Dansează cu Lupii?
E numele cu care oamenii...
... te numesc pe tine acum.
Cel care Dansează...
Exact.
Din ziua aia.
Cel care Dansează cu Lupii.
Cum spui asta?
Ţineţi seama de ce spune faţă-palidă, dacă vreţi.
Îmi place să vorbesc.
Im here.
Ne plimbăm.
Oh, Am... tăiat-o, am dat-o jos azi.
Am ras-o. Continuă.
Uh, iarba creşte în prerie.
Iarba creşte în prerie?
- Greşit. - Greşit?
Ai spus "Focul trăieşte în prerie".
Aşa am spus?
Fără râsete, totuşi.
Omul ăsta e războinic.
Din nou.
- Omul ăsta e războinic. - Ok, m-am prins.
Da.
Hoo hoo, nu?
Nu?
Încearcă asta.
Care e cuvântul...
... pentru frumuseţe?
Ce faci?
E cald şi stăm la umbră.
Mi-e foame.
Ce face Cel care Dansează cu Lupii?
Ce vrei să spui?
Cum merge învăţatul?
Prinde repede.
Ce credeai că am spus?
Te duci după apă, azi?
Atunci lasă-ne să te ducem.
De unde ţi se trage numele?
Nu eram prea mare...
... când am fost luată de poporul meu.
Şi am fost pusă la muncă.
Munceam din greu în fiecare zi.
Şi era o fe... o femeie...
... care nu mă prea plăcea.
Şi obişnuia să-mi pună nume de ruşine.
Şi uneori... mă... Mă bătea?
Uh, într-o zi ea...
... mă striga cu numele de ruşine...
... cu faţa apropiată de a mea şi...
... am pocnit-o.
Eu eram mică, dar ea a căzut.
S-a izbit de pământ şi n-a mai mişcat.
Iar eu stăteam deasupra ei cu pumnul..
... şi am întrebat...
... dacă mai e vreo femeie...
... care să mă mai cheme cu nume de ruşine.
Niciuna nu m-a mai necăjit din ziua aia.
Eu aş zice altfel.
Arată-mi!
Arată-mi, unde ai pocnit-o.
De ce nu eşti măritată?
- Iartă-mă. - Trebuie să plec.
Te rog să mă ierţi.
Pot să te ajut?
Nu vorbeşti azi?
Nu.
Unele cuvinte de-ale tale sunt greşite, dar înveţi repede.
Să vedem, ce poţi să-ţi spun azi?
Vreau să ştiu despre Stă Cu Pumnul Ridicat.
De ce nu are un bărbat?
E în doliu.
Nu price...
Nu înţeleg, cum "Doliu"?
Ea plânge după cineva.
După cine?
Nu e politicos să vorbeşti despre morţi.
Dar eşti nou aici şi am să-ţi spun.
Îşi plânge bărbatul.
A fost ucis de curând.
Aşa se face că ai găsit-o în prerie, când ai venit.
Cât va fi în doliu?
Pasăre Care Loveşte are dreptul să-i spună când termină.
El e cel care a găsit-o când era foarte mică.
Poporul vorbeşte despre tine.
Şi ce spun?
Sunt mândri de leacurile...
... pe care le faci cu Cel care Dansează cu Lupii.
L-am rănit şi vreau să vorbesc cu el.
Nu poţi. E plecat.
A plecat de dimineaţă.
Pariez că te gândeai
"Acu' de ce nu scrie?"
Salut Două şosete.
Hai, vino.
Nu-ţi fac rău. Haide. Poţi face asta.
De ce n-o iei? Hai că poţi.
Haide.
Simplu. E uşor.
E foarte simplu, Două şosete.
Sunt în doliu.
Nu trebuie să afle nimeni.
- Da. - Trebuie să avem grijă.
Mare grijă.
Ok.
Stai, stai, aşteaptă.
Ce e?
Necazuri.
Vin Pawnee, o ceată mare de 40-50 de oameni.
Vânătorii i-au întâlnit nu departe spre nord.
Viţel de Piatră, stai Vin cu tine.
Pawnee nu vor caii noştri, ei vor sânge.
Luaţi-vă armele şi veniţi la colibă.
Le iau.
Viţel de Piatră, aşteaptă.
Am arme.
Am multe arme ghintuite. O mulţime.
- La fort? - Da.
Drumul e lung, nu putem risipi oamenii.
Dar armele fac fiecare luptător cât doi.
Ia un om şi pleacă repede.
Îl iau pe Tot numai Zâmbet.
Ok!
Trage cu arma!
E foarte greu de spus ce-am simţit.
N-am mai participat niciodată la o luptă ca asta.
Nu e vreun obiectiv politic ascuns.
N-a fost o luptă pentru teritorii, bogăţii sau pentru eliberarea unor oameni.
S-au luptat pentru păstrarea alimentelor care îi vor scoate din iarnă,...
... ca să apere viaţa femeilor şi copiilor, a celor dragi şi apropiaţi.
Viţel de Piatră a fost o mare pierdere, dar nici cei mai bătrâni nu-şi amintesc...
... o victorie atât de categorică.
Şi, încet-încet, am început să o privesc într-o altă lumină.
Am simţit o mândrie cum n-am mai simţit vreodată.
Niciodată n-am ştiut cine e John Dunbar cu adevărat.
Poate că numele nu e nimic prin el însuşi.
Dar când mi-am auzit numele sioux pronunţat mereu şi mereu,...
... am ştiut, pentru prima dată, cine sunt cu adevărat.
Când eram mai tineri, el se lăuda mereu de cât de viteaz este.
Şi ce şef minunat ar deveni.
Credeam că am fost impresionat.
În timp ce mergeam prin prerie, am surprins o mică turmă de bizoni.
Primul lucru pe care l-a făcut războinicul cel brav a fost să se suie într-un copac.
Ar fi uitat cu totul de mine...
... dacă n-ar fi avut nevoie de ajutorul meu ca să se caţere.
Şi am stat acolo toată ziua în timp ce vaca asta bătrână dădea târcoale pe acolo.
Scotea ţipete puternice şi-şi lovea capul de trunchi.
Unde te duci? Jucăm jocuri în noaptea asta.
Jocurile sunt bune totdeauna pentru Spinarea Calului.
Sunt obosit. Spinarea Calului, jocurile m-au lăsat totdeauna lefter.
Noapte bună.
Cât timp va mai fi Stă Cu Pumnul Ridicat în doliu?
Nu ştiu.
Sper că nu prea mult.
S-a întâmplat ceva?
Ce?
A găsit dragostea din nou.
Cu cine?
Cu cine crezi?
Spune-mi.
Cu Cel care Dansează cu Lupii.
Eşti sigură de asta?
Când îi vei vedea împreună, vei ştii.
Ce spun oamenii?
Le place perechea.
Nimeni nu e supărat?
Are sens. Sunt amândoi albi.
Presupun că eu va trebui să spun ceva.
E fiica ta acum.
Ştiu.
Relaxează-te. Nu poţi prevedea totul.
Opreşte-te. Nu te mai juca.
Stă Cu Pumnul Ridicat!
Nu mai eşti în doliu.
Stai jos.
Se spune că vrei să te căsătoreşti.
Cu cine?
Cu Stă Cu Pumnul Ridicat.
Ea e, nu-i aşa?
E în doliu.
Nu şi azi.
Pasăre Care Loveşte a eliberat-o.
Serios?
Ce faci aici?
Pasăre Care Loveşte mi-a spus să aştept.
S-ar putea să trebuiască să aştepţi mult timp.
Tot Numai Zâmbet spune că l-a văzut pe Pasăre Care Loveşte călărind prin prerie.
Spune că vorbea singur.
Un vraci o ia destul de rău...
... când e ultimul care află ceva.
Ce să fac?
Eşti destul de sărac şi o fată Sioux nu e gratis.
Nu ştiu dacă te poţi căsători.
Am pielea aia...
Nu, e prea mult leac.
Crezi că calul meu e prea mult leac?
Pentru o fată.
Aşteaptă aici. Poate te putem ajuta.
Aşteaptă.
Asta fac, aştept!
Întregul sat a fost bucuros să facă o colectă în numele meu.
Generozitatea oamenilor a fost uimitoare.
Cu cât mai valoros era darul, cu atât mai uşor era dat.
Chiar şi familiile mai sărace au vrut să dea animale pe care nu şi le puteau permite.
Era greu să-i refuz.
Şal Negru era un mister.
Nu puteam ghici la ce se gândea şi nu mi-a oferit niciun sfat...
... niciun cuvânt de încurajare.
S-ar fi putut să fi fost obiectul unei păcăleli...
... care includea întregul sat...
... dar eram determinat.
Vânt în Plete mi-a spus că toate darurile au dispărut dimineaţă...
... oferta mea fusese acceptată.
Am petrecut o noapte albă întrebându-mă ce greşeală am făcut, dacă am făcut vreuna.
Nu aveam idee care va fi decizia lui Pasăre Care Loveşte.
Întoarce-te.
Arăţi bine.
Ştii, bărbatul după care a ţinut doliu...
A fost cel mai bun prieten al meu.
Nu ştiam asta.
A fost un om bun.
A fost greu pentru mine să te plac.
Nu gândesc la fel ca Pasăre Care Loveşte.
Întotdeauna simt furia la început.
Nu existau răspunsuri la întrebările mele.
Dar acum cred că a plecat pentru că veneai tu.
Aşa văd eu.
Asta e o zi bună pentru mine.
Şi pentru mine.
Dacă îl vrei pe omul acesta, ia-i mâna în mâna ta.
Eu n-am mai fost însurat.
Nu ştiu dacă toţi mirii trăiesc aceeaşi stare,
dar când Pasăre Care Loveşte a început să vorbească
despre ce se aşteaptă de la un soţ Sioux,
mintea a început să-mi plutească, eliminând totul în afară de ea.
Cele mai mici detalii ale costumului ei,
conturul trupului,
lumina din ochii ei,
picioarele deosebit de mici.
Ştiam că dragostea noastră va dăinui.
Ai auzit ceea ce am spus?
Da.
Bine, atunci du-o înăuntru.
E soţia ta.
Oh, bine.
Mulţumesc.
La revedere.
Rămâneţi cu bine.
Uşa lui Dansează cu Lupii e închisă cam mult zilele astea.
Cred că vor neapărat să facă copii.
Nu cred că au necazuri.
Dacă astupăm coşul de fum, vor ieşi afară cu siguranţă.
Dansând cu Lupii, eşti acolo?
Astăzi călătoresc într-un loc îndepărtat.
Aş vrea să vii cu mine.
E plăcut să stai afară.
Da, aşa trebuie.
Vrem să avem un copil.
Nu mai aşteptaţi?
Nu.
Mă gândeam că dintre toate căile vieţii,...
... una e cea mai importantă.
E calea cea adevărată pentru fiinţa umană.
Cred că tu eşti pe calea asta şi mă bucur.
Noi te numim Albina Lucrătoare.
Se spune că toate animalele s-au născut aici.
Şi că de aici s-au împrăştiat în preerie pentru a hrăni toţi oamenii.
Chiar şi inamicii noştri sunt de acord că acesta este un loc sacru.
E linişte aici.
Trebuie să aşteptăm aceşti oameni.
Nu, au fost plecaţi o săptămână. Poate mai mult.
Vom adăpa caii şi apoi mergem acasă.
Tu totdeauna întrebi despre oamenii albi.
Mereu ai vrut să ştii câţi vor veni.
Vor fi mulţi, prietene.
Fără de număr.
Câţi?
Câte stele sunt pe cer.
Mi-e teamă pentru Sioux-i.
Trebuie să-i spunem asta lui Zece Urşi.
Omul care a purtat asta a venit...
... în vremea străbunicilor mei.
Până la urmă i-am izgonit.
Apoi au venit mexicanii. Ăştia nu vor mai veni.
Pe vremea mea, texanii.
Au fost ca toţi ceilalţi.
Iau fără să ceară.
Nu ştiu dacă suntem pregătiţi pentru astfel de oameni.
Dar, cred că ai dreptate. Or să tot vină.
Când mă gândesc la asta, mă uit la coif.
Pământul nostru e tot ce avem şi ne vom bate să-l păstrăm.
Mâine, strângem corturile...
... şi plecăm spre locul de iernat.
Ai luat tot de la fort?
Da.
Da. Nu mai e nimic pentru mine acolo.
E bine.
Jurnalul.
Stă Cu Pumnul Ridicat, aşteaptă.
Cuvintele sunt importante!
Cuvintele sunt ca o cale pe care s-o urmeze poporul.
Acolo scrie totul despre viaţa mea de aici. Trebuie să-l găsesc.
Destul.
Nu putem sta după tine.
Îl aduc imediat. Imediat.
Uite-l!
Uite-l! Prindeţi-l!
Nu!
Rămâi jos. Stai.
Oh, Doamne.
Dumnezeule.
E ok.
S-a-ntâmplat ceva.
Cel care Dansează cu Lupii nu mai vine.
O fi având necazuri.
Ia doi oameni buni şi trimite-i înapoi, la fort.
Spivey.
- Spivey! - Da, domnule sergent?
Raportează-i maiorului că se trezeşte.
Mişcă, măgar necuvântător.
Ai să ajungi sigur în iad...
Nu-i aşa?
Maiorul vine imediat.
Ei, ştie englezeşte?
Nu ştiu, domnule.
Vorbeşti englezeşte?
Ştii englezeşte? Vorbeşte!
Da, ştiu.
Cine eşti?
Lt. John J. Dunbar. Aici e postul meu.
De ce eşti îmbrăcat aşa?
Am venit de la Fort Hayes în aprilie trecut şi aici nu era nimeni.
Ai vreo dovadă?
Jurnalul meu e pe raft înăuntru. Ordinele pe care le-am primit sunt scrise acolo.
O să vă lămuriţi.
Spivey, tu şi Edwards aţi ajuns primii aici.
Aţi găsit ceva, un jurnal?
Nu, domnule, n-am găsit nimic.
Unde-i Edwards?
Afară.
Da' nici el n-a găsit nimic.
Edwards, caută-mă.
Te-ai întors, şmechere, nu-i aşa?
Nu-i aşa?
Care spuneai că ţi-e numele?
Dunbar.
D-u-n-b-a-r. John.
Spui că eşti ofiţer?
- Dumnezeule. Nu mi-ai citit ordinele? - Nu.
Sunt în jurnalul meu.
Nu există ordine.
Nu există jurnal.
De ce nu eşti în uniformă?
Trebuie să mă uşurez.
- Sergent, ai grijă de el. - Da, domnule.
Să mergem.
- E alb. - Mie nu-mi pare alb.
- Spune că e soldat. - Soldat? E ofiţer.
Ofiţer? Îl saluţi sau îl împuşti?
Drepţi!
Am spus: drepţi.
Nu-l împuşcaţi! Imobilizaţi-l!
Prindeţi-l!
De ce n-ai uniformă?
Ce caută armata aici?
- Locotenentul te-a întrebat ceva. - Bauer.
Suntem însărcinaţi cu arestarea...
Suntem însărcinaţi cu capturarea celor ostili, recuperarea proprietăţilor furate
şi eliberarea captivilor albi luaţi prizonieri de inamic.
- Nu există inamic. - Asta vom hotărî noi.
Dacă ne conduci prin taberele lor şi ne serveşti ca traducător,...
... comportarea ta va fi reconsiderată.
- Ce comportare? - Cu tot respectul...
Statutul tău de trădător poate fii îmbunătăţit dacă alegi...
să cooperezi cu armata Statelor Unite.
Nu aveţi nimic de făcut aici.
Ai de gând să cooperezi sau nu?
Vorbeşte!
Eu sunt Cel care Dansează cu Lupii.
Asta ce mai e?
N-am nimic să-ţi spun ţie.
Nu merită să vorbesc cu tine.
Sergeant, formează un detaşament şi du prizonierul la râu.
- Ca să se spele pe faţă. - Da, domnule.
Nu tu, Spivey.
Locotenente.
Domnul maior vrea să vă vadă.
Spivey.
Spivey. Ai hârtie?
- Ce dracu-i cu tine? - Dă-mi o blestemată de foaie.
Păi, ştii să citeşti?
Nu ştiu? Ce importanţă are?
Nici tu nu ştii. Hai dă-mi niţică.
- Dă-mi! - Hoo. Stai aşa
Bauer!
Dă-mi drumul!
Linge-o. Hai lipăie.
Fiu de căţea!
Gata.
Numai c-o să rămâi nemâncat, dacă asta contează.
Vorba e că sunt hotărâţi să te mâne înapoi la Hayes.
Şi, odată ajuns acolo, ăia o să te cam spânzure.
Haide. Uită de el. Continuă. Ieşi de aici.
Treci acolo!
Hei, Spivey, ce-i asta?
Parcă se ţine după noi.
Dă-l dracu', stai aşa, că-l împuşc.
La naiba. L-ai ratat.
- Nu trage, e ţinta mea. - Hei, stai aşa, eu l-am văzut primu'.
- La pământ! - Uite la idiotu' ăla nenorocit.
Nici măcar nu mişcă.
- Stai un pic, e al meu. - Trage!
Ia-l, Edwards, uite-l colo!
Împuşcă-l!
Iisuse! Sfinte sisoe!
Bauer, dă-te de pe el!
Putea să te omoare.
I-o trag eu japiţei ălea.
Acu', stai dracu' jos.
Ăla e! L-am ras!
Lovitură mortală. Haideţi!
Fiu de căţea!
Scoală!
Serios! Scoală!
Scoală! Haide, scoală!
Ce?
O singură dată dacă mai dai în prizonier, eu îţi pun cătuşele.
Voi, înapoi!
Fir-ar al dracului!
Boo.
E liber după pâlcul ăla de copaci?
Să plecăm!
Nu văd pe nimeni.
Indienii!
Nu.
Cel care Dansează cu Lupii e tăcut de câteva zile.
E cătrănit?
Uciderea soldaţilor, la râu...
... a fost o treabă bună.
Nu m-a deranjat că i-am ucis pe oamenii ăia. Am fost încântat s-o fac.
Dar soldaţii mă urăsc acum, mai tare decât pe oricine.
Ei cred că sunt un trădător.
Şi mă vor vâna.
Iar când mă vor găsi pe mine, vor da şi de voi.
De aceea, cred că ar fi înţelept să mutaţi satul acum.
Eu o să plec.
Trebuie să merg să vorbesc tuturor celor care mă vor asculta.
Linişte, mi-aţi spart urechile.
Lăsaţi-ne singuri.
Eşti singura faţă-palidă pe care am cunoscut-o.
M-am gândit mult la tine, mult mai mult decât crezi.
Eu zic că greşeşti.
Omul pe care îl caută soldaţii nu mai există.
Acum este un Sioux, pe care-l cheamă Cel care Dansează cu Lupii.
Să fumăm un pic.
Cu Zece Urşi asta a durat întotdeauna.
Era ceva adânc în tot ce spunea şi ştiam că dorea să rămân.
Dar eu ştiam ce vreau.
Eu aş fi un motiv şi atât i-ar trebui armatei ca să găsească acest loc.
Am insistat cât am putut să mute tabăra,...
... dar, în cele din urmă, el doar a zâmbit şi am vorbit nimicuri.
Mi-a reamintit că, la vârsta lui, un foc bun e cel mai important lucru.
Zece Urşi era un om extraordinar.
N-ai nimic de spus?
Ce-aş putea să-ţi spun?
Orice-ţi trece prin minte.
Te-ai hotărât?
Locul meu e cu tine.
Merg cu tine oriunde.
Nu ţi-e frică?
Nu.
I-am spus lui Zece Urşi că vom pleca la topirea zăpezii.
Ai spus-o tuturor?
Nu la toţi.
E bine.
Ţi-ai...
... terminat pipa?
Bună pipă.
Cum...
... scoate fum?
N-am fumat niciodată.
Am mers departe...
... tu şi cu mine.
N-o să vă uit.
Cel care Dansează cu Lupii!
Eu sunt Vânt în Plete!
Ştii că sunt prietenul tău?
Înţelegi că tu vei fi totdeauna prietenul meu?
Sergent! Aici! Acum!
Treisprezece ani mai târziu, cu căminele distruse, bizonii dispăruţi,
ultimul grup de Sioux liberi s-au supus autorităţii omului alb
la Fort Robinson, Nebraska.
Remarcabila civilizaţie a calului de pe Marile Câmpii era astfel pierdută
iar Frontiera Americană avea să fie, în curând, de domeniul trecutului.