UVOD
Dame i gospodo, stari i mladi,
ovo može izgledati neobično
što vam se obraćam prije početka filma,
ali tema je neuobičajena -
priča o rođenju slobode. Priča o Mojsiju.
Kako što znate,
u Bibliji se 30 godina Mojsijevog života izostavlja,
od vremena otkad je bio tromjesečna beba
do vremena kad ga je pronašla Bitija, kćer faraona,
i kad je bio posvojen na egipatski dvor,
pa sve dok nije saznao da je Hebrej
i ubio Egipćanina.
Kako bismo to popunili, obraćamo se starim povjesničarima,
kao što su Filon i Josip Flavije.
Filon je pisao u vrijeme kad je Isus još hodao zemljom,
a Josip Flavije nekih 50-ak godina kasnije,
te je gledao uništenje Jeruzalema od strane Rimljana.
Oni su imali pristup dokumentima puno prije nego što su bili uništeni
ili možda izgubljeni, poput Rukopisa s obala Mrtvog mora.
Tema ovog filma je
da li ljudima trebaju vladati Božji zakoni
ili diktatori poput Ramzesa.
Jesu li ljudi državno vlasništvo
ili su slobodne Božje duše?
Ta se ista borba vodi i dandanas u čitavom svijetu.
Namjera nam nije bila da stvorimo priču,
već da ona bude vrijedna Bogom nadahnute priče
od prije 3,000 godina-
pet knjiga Mojsijevih.
Priča traje tri sata i 39 minuta.
Između dva dijela priče je prekid.
Hvala na pozornosti.
OVA SE PRIČA TEMELJI NA MNOGIM IZVORIMA
I SADRŽI DIJELOVE IZ DRUGIH KNJIGA:
GLEDATELJI OVOG FILMA - REŽISERA CECIL B. DE MILLEA-
PUTOVAT ĆE NA HODOČAŠĆE ISTIM PUTEM KOJIM JE MOJSIJE IŠAO
PRIJE VIŠE OD 3,000 GODINA -
U SKLADU SA STARIM TEKSTOVIMA-
FILA, JOZEFUSA, EUZEBIJA, MIDRAŠA I -
BIBLIJOM.
I Bog reče: "Neka bude svjetlo."
I bijaše svjetlo,
te je od tog svjetla Bog stvorio život na zemlji.
I čovjeku je dao vlast nad svime na zemlji
i moć da bira između dobra i zla.
Ali svatko je htio da se vrši njegova volja,
zbog nepoznavanja Božjeg zakona.
Čovjek je vladao čovjekom.
Poraženi je morao služiti pobjedniku,
slab je morao služiti snažnom,
te je nestalo slobode sa Zemlje.
I tako Egipćani natjeraše djecu Izraela
da budu robovi
i život im postade bijedan u ropstvu
i Bog ču njihov plač
te odasla u Egipat,
u skromnu kolibu Amrama i Jošabel, sjeme čovjeka
u čijem umu i srcu bijahu upisani
Božji zakoni i zapovijedi.
Jedan se čovjek trebao sam suprotstaviti carstvu.
Božanstvo, prošle je noći naš astrolog vidio zlu zvijezdu
kako ulazi u kuću Egipta.
To bi trebalo značiti rat?
Tko bi se usudio nama suprotstaviti?
Neprijatelj se nalazi u Egiptu. -Što?
Hebrejski robovi iz zemlje Gošenske.
Ja brojim svoje neprijatelje po mačevima,
ne po lancima, svećeniče.
I prije su mačevi bili kovani od lanaca.
Među robovima kola proročanstvo o izbavitelju iz ropstva.
Zvijezda pokazuje njegovo rođenje. - Onda neka umru Hebreji.
Robovi znače bogatstvo, zapovjedniče.
Što imamo više robova, to imamo više opeka.
Volio bih manje opeka i manje Hebreja u Gošenu.
Gošen je naša istočna granica.
Budući da je spasitelj tek rođen,
treba ubiti samo novorođenčad.
Svako muško hebrejsko novorođenče će umrijeti.
Tako bi zapisano i neka tako bude učinjeno.
Tako kaza Ramzes l.
Ne!
Molim te! Ne!
Bože Abrahamov, uzmi moje dijete u svoje ruke,
da živi i da ti služi.
Ali majko, nisi mu ni ime dala.
Bog će mu ga dati.
Prati ga,Mirjam. Čuvaj ga od trstike.
I neka ga Gospodin vodi.
Hoću, majko.
Zašto nisi rekla ne? - Nije se toga sjetila.
Baci!
Debljaš se. - Previše sezamovih kolačića!
Uhvatite lotos i zaželite nešto.
Što si zaželjela, zlato ili muškarca?
Zlato, naravno. Onda mogu imati svakog muškarca!
Zlato nikad neće ispuniti prazno srce.
Tišina, vi pričljive guske.
Memnet, ti si sretna samo onda kad si jadna.
Glupače! Govoriti o praznom srcu pred faraonovom kćeri,
dok je u njenom srcu praznina zbog mrtvog muža.
Nismo mislile ništa loše, Memnet.
Pogledajte, nešto je ovdje!
Sigurna si da nije krokodil?
Bitija bi mogla izmamiti i suze od krokodila.
Što si našla, Bitija?
Samo plutujuću košaru.
Da ti je pomognemo donijeti? - Memnet, neka djevojke odu.
Vidite što ste učinile. Natrag u palaču.
Sve do jedne. Muzičari, isto tako. - Ne bismo povrijedili Bitiju.
Dosadile ste joj kao i meni.
Tebi je sve dosadilo. - Ajde. Otiđite.
Ajde. Požurite! Jako ste je povrijedili.
Što si našla? - Odogovor na svoje molitve.
Molila si za košaru?
Ne... za sina.
Muž ti je u kući mrtvih.
Zamolio je boga Nila da mi donese ovog prekrasnog dječaka.
Znaš li čije je ovo tkanje?
Ako je moj sin umotan u to...
onda je to kraljevsko.
Kraljevsko? To je tkanje hebrejskih robova.
Stavili su ga u vodu da ga spase od naredbe tvoga oca.
Ja sam faraonova kći i ovo je moj sin.
Bit će odgajan u mojoj kući
kao princ dviju zemalja.
Moja majka i njezina majka služile su faraona egipatskog.
Ne želim vidjeti da sin robova postane princem Egipta.
Vidjet ćeš, Memnet.
Vidjet ćeš ga kako hoda s glavom među orlovima.
Služit ćeš ga kao što služiš mene.
Napuni košaru vodom i potopi je u tišini.
Podigni ruke, Memnet.
Što potopi u Nilu, nek" ostane zatvoreno u tvojem srcu.
Zakuni se. - Kunem se.
Ako progovoriš, to će biti zadnji dan koji će tvoje oči vidjeti.
Bit ćeš slava Egipta, sine.
Hvalit će tvoje riječi i djela i kraljevi će ti se klanjati.
Tvoje će ime živjeti i kad se piramide pretvore u prašinu.
l...
budući da sam te izvukla iz vode, zvat ćeš se Mojsije.
On tvrdi da dolazi izdaleka. Nije li tako sine?
Takva slava u očima naroda može biti opasna, o veliki Seti.
Za koga, Ramzes? Za mene ili za tebe?
Slava može okrenuti princa protiv faraona.
Zavist može okrenuti brata protiv brata.
Zavist je za slabe.
A ljepota je za jake. To si mislio.
Ukoliko si mislio na Nefretiri, da oče.
Da li te privlači njena ljepota
ili što će njen muž biti i moj nasljednik.
Ja sam sin tvoga tijela.
Tko bi drugi mogao biti tvoj nasljednik?
Onaj tko je najsposobniji da vlada Egiptom.
Dugujem to svojim očevima... ne sinovima.
Ja ću te slijediti. - Hoćeš li?
Nemoj da zbog ambicija ostaneš bez prinčevskog repića.
Mojsija poslah da uništi grad i on se vrati pobjedonosno.
Tebi dadoh da sagradiš grad. Gdje je?
Kad utjeram strah Hebrejima, bit će izgrađen.
Ali u jedno sam siguran, oče...
da niti jedan takozvani brat neće nikada imati tvoju krunu...
a ni Nefretiri.
Zaista?
Onaj koga ja izaberem imat će moju krunu...
pa i Nefretiri.
Vidim ga, Memnet.
Da, vidim ga!
Slušaj, Memnet. Slušaj.
Trube najavljuju cijelom svijetu da mi se vraća.
Čuješ li?
I svi ti povici su potisnuti kucanjem mojeg srca.
Čuješ li, Memnet? Cijeli grad kliče njegovo ime.
Čujem ih, Nefretiri.
Mojsije, princ Egipta,
sin sestre faraona,
ljubimac boga Nila,
veliki vojskovođa.
Dobrodošao kući!
Princ Mojsije!
Neka bog bude s tobom, veliki prinče.
Blagoslov boga Amona donio ti je pobjedu nad Etiopijom.
Stara mješina!
Točno zbori.
Neka se tvoje ime veliča na Zemlji,
jednako kao što se Sunce veliča na nebu.
Dobrodošao, nećače.
Čuli smo za tvoje podvige
u osvajanju grada Sabe.
Neka mi ruke budu snažne u tvojoj službi.
Tko je ovaj lijepi mladić koji dolazi u kuću faraona?
Dijelim njeno zadovoljstvo zbog tvojeg povratka.
Ne treba, brate.
Veliki, dovodim ti Etiopiju!
Zapovjedi im da kleknu pred faraonom.
Ti zapovjedaj kad pobjediš, brate.
Kralja Etiopije i njegovu sestru dovodim ti u miru i prijateljstvu
kao saveznike s juga.
Moj je sin postupio mudro, Etiopljani.
Dobrodošli kao prijatelji.
Veliki kralju, zamolila bih vas za samo jednu uslugu.
Ovaj zeleni kamen iz naših planina...
željela bih pokloniti vašem princu Egipta...za njegovu dobrotu
i mudrost.
I bogovima je drago kad vide čovjeka kojeg i neprijatelji poštuju.
I to tako lijepi neprijatelji!
Neka budu udobno smješteni.
O, Božanski, ovo je cijeli spisak etiopljanskog danka.
Nosači!
Nilom stiže još dvadeset lađa punih ovog blaga.
Debla ebanovine i drva mirha, sve za tvoj novi grad riznicu.
Lijep danak, uistinu.
Na žalost nemam još taj novi grad. - Niti ćeš ga imati.
Robovi radije umiru nego da rade za tebe.
Zašto?
Vjeruju da je stigao izbavitelj koji će ih osloboditi njihovog ropstva.
Izbavitelj?
O njemu se govori još od očevih vremena.
Koristiš ga kao izgovor za grad koji još nije izgrađen.
Ne izgovaram se.
Ako sumnjaš u mene, neka Mojsije izgradi grad.
Ne! On samo pokušava odvući Mojsija od tebe, Seti.
Ili tebe, možda.
Mislim da bi naši pjetlići nježnije kukurikali na drugom krovu.
Obojica dođite.
Bi li udovoljio svom faraonu, Mojsije?
Tvoja je želja moja volja. - Onda, sagradi moj grad.
Mudra odluka, plemeniti zadatak.
Ramzes, vjeruješ li da je izbavitelj robova samo mit?
Nije bitno što ja vjerujem.
Bitno je da robovi u njega vjeruju.
Naravno.
Onda ćeš i ti ići u Gošen.
Ustanovi da li je taj izbavitelj samo mit ili je čovjek.
Ako je mit, donesi ga u boci.
Ako je čovjek, dovedi ga u lancima.
Tako bi zapisano i neka tako bude učinjeno.
Tvoj miris je kao vino Babilona. Mogao bih...
Ali ti si princeza i po faraonskom zakonu,
možeš se udati samo za faraona.
I udat ću se za faraona...
za tebe.
Ramzes se neće složiti s time.
Ali Seti hoće. Kada te nije bilo, hvalila sam te i pričala o tebi.
Ali ako sada ne uspiješ, ti ćeš biti princ neke provincije,
a ja ću biti Ramzesova žena.
Izgradi grad za njega i Seti ti ništa neće uskratiti.
Izgradit ću grad za njega, a ne za prijestolje Egipta.
Ali ja sam Egipat.
Sad plamen koji ste upalili gori blizu prijestolja.
Jezik će ti iskopati grob, Memnet.
Osvajač je već osvojen?
Prvo lice koje tražih, nađoh tek zadnje. Majko!
Zahvaljivala sam se bogovima za tvoj povratak.
Ali ovdje sam te našla u velikoj opasnosti.
Opojnoj opasnosti, majko.
Oženi se njome, sine, ali nemoj se zaljubiti u nju.
Bit ću manja opasnost od gošenskih robova.
Gošenskih?
Dovoljno si polokao. Donesi tu opeku i nastavi s poslom.
Ti, ima i drugih svinja koje treba napojiti.
Odnesi opeku.
Ovdje! Vodeni ljiljane! - Moje je ime Lilija.
Za mene si ljiljan i potrebna mi je voda.
Jošua...
Mislila sam da nikad nećeš sići.
Prvo voda, onda ljubav, djevojčice.
Potreban ti je čitav Nil da utažiš žeđ.
Ne, samo tvoje usne.
Oprezno, ljubavi. Datanove oči vide kroz kamenje.
Datan je lešinar koji se hrani mesom svog vlastitog naroda.
Kad me gleda, bojim se.
Ako te dotakne, zadavit ću ga.
I time prouzročiti smrt 1,000 drugih?
Da li je robovski život bolji od smrti?
Jošua, moramo gajiti nadu.
Bog će nam poslati izbavitelja.
Nada? Na peti svake nade hoda Datan.
Ti si Datan, nadglednik Hebreja.
Glavni nadglednik, o moćni.
Baka, majstor graditelj, mi reče da se mogu osloniti na tebe.
Raduje me tvoje povjerenje.
Prodao bi vlastitu majku za dobru cijenu.
I tko sam ja da poričem riječ majstora graditelja?
Gdje je taj tzv. izbavitelj koji će osloboditi Židove?
Tko bi to znao, besmrtni prinče?
Meni se ne povjeravaju.
Ali može se saznati. - Ne sumnjam.
Imaš uši štakora, a nos tvora.
Vama na usluzi, sine faraona.
Dodaj njima oči lasice i nađi tog izbavitelja.
Stara! Stara!
Podmaži ispod kamena.
Jošabel! - Pomoć!
Zaustavite kamen!
Nastavite vući tamo.
Kamen je zahvatio Jošabel. Zaustavite kamen!
Vuci! - Ubit ćete je! Zaustavite kamen!
Ne stajemo zbog stare babe.
Udari bičem! Nastavi s kretanjem!
Zaustavite kamen! Zaustavite kamen!
Stanite!
Oslobodite staricu. - Ti ćeš umrijeti u jami s vapnom.
Jošua! - Otrči princu i moli za milost.
Milost od Ramzesa?
Ne, od princa Mojsija. On je u paviljonu.
Za njom! Za njom!
Zaustavite je!
Zaustavite tu djevojku!
Nosačicu vode, zaustavite je!
Zaustavite je!
Milost, prinče Mojsije!
Dođi ovamo.
Milost? Što si učinila? - Ne za sebe, gospodine.
Za jednog roba koji je spasio Jošabel i mene od smrti pod kamenom.
Kameni da stisnu tako nježan cvjetak.
Kako ste spašeni?
Klesar je udario nadglednika. - Za to postoji samo jedna kazna.
Slabi se mort pravi od krvi. Dođi.
Princ Mojsije!
Kupi se!
Staricu bi živu sahranio pod kamenom?!
Plemeniti, zahvatilo me.
Nisam imala snage da se oslobodim.
Taj teret ne možeš izdržati.
Bog mi je dao snage i učinio teret lakšim.
Bolje bi učinio da ga je maknuo.
Starice služe da podmazuju kamenje, gospodine prinče.
Ako poginu, nije ih šteta.
Jesi li ti majstor graditelj ili mesar?
Stanemo li za svaku staricu koja padne, grada nikad neće biti.
Robove treba goniti da rade.
Zaostaju u radu jer ih se ne hrani.
Ti si jak. - Ja sam klesar.
Treba snage za klesanje kipova. - Stanite!
Znaš da udariti Egipćanina znači smrt?
Znam.
Ali ti si ga udario? - Kako bih spasio ženu.
Što je ona tebi? - Ona je starica.
Prinče, neka umre.
Hrabar je. Ti ne govoriš kao rob.
Bog je stvorio ljude, a ljudi robove.
Koji Bog?
Bog Abrahamov, svemogući bog.
Ako je on svemogući, zašto te ostavlja u ropstvu?
On će izabrati put u našu slobodu i našeg izbavitelja.
To je izdaja. - Nije izdaja željeti slobodu.
Oslobodite ga.
Imaš poteškoće s robovima, brate?
Mogu ih izliječiti obrok žita i dan odmora.
Dan odmora?
Kad su konji umorni, odmaramo ih.
Kad su gladni, hranimo ih.
Robovi vuku kamenje i opeku. Moji konji vuku budućeg faraona.
Ima li žita u Gošenu? - Ne onog, kojeg bi se drznuo uzeti.
Hramovi su ga puni.
Dovedi radnike i nekoliko žena s košarama.
Hoću...veliki prinče.
Upozoravam te, Mojsije, to žito pripada bogovima.
Što je dobro bogovima
bit će dobro i robovima.
Ti, vrati se gdje pripadaš!
ldem po prinčevoj naredbi. Dovedite 100 žena s košarama.
Elišeba, donesi svoju košaru.
Slijedite me.
Maknite se s puta!
Otvorite vreće.
Maknite se. Stupite natrag.
Da, da.
O, Božanstveni...
Tako!
Moji su šakali stisli tvoje pse.
Psi koji se brane su opasni.
Ako hodaju uspravno i hrane se žitom.
Već se mjesecima žališ na Mojsija.
Grad se podiže, a ja dobivam u igri...
Ne prekidaj nas zbog sitnica.
Prije no što se grad izgradi, te sitnice će te iznenaditi.
Život je pun iznenađenja.
Danas imam jedno za tebe, mačkice.
I Ramzes.
Krokodilu!
Izgubio si. Nikad te više neću pustiti da pobjediš.
Mislila si da ćeš gubeći protiv mene dobiti Mojsija.
Nekad se krune gube zbog osmjeha...
Isto tako i strpljivost. - Tvoja?
Jesu li pripreme za jubilej gotove?
Sve, samo trebaš objaviti vjenčanje Ramzesa i Nefretiri.
Ne.
Da li si siguran da će biti Ramzes?
Tko bi te drugi mogao naslijediti?
Mojsije, naravno.
Zbog Mojsija nema više žita u hramu.
A ti ipak nisi mršaviji.
Oboje dijelite savjete velikodušno. - Prihvatit ćeš moj savjet?
Ne, sam ću odabrati nasljednika.
Izgubila si glavu, medena?
Poslao sam te da mi doneseš glavu šakala koji će osloboditi robove.
Robovi ne trebaju izbavitelja sada kada imaju Mojsija.
Da li je to zagonetka?
Daje im žito i jedan dan odmora tjedno.
Zovu ga Mojsijevim danom.
On se igra boga. - Više mi se sviđa kao čovjek.
Sviđao bi ti se i kao faraon.
Bojiš se Mojsija? - Da.
Drži Etiopiju u lijevoj i Gošen u desnoj ruci,
a tebe, moj faraone, u sredini.
Ali on ne bi digao robove protiv mene. Ja sam mu kao otac.
Ambicije ne poznaju očinstvo.
Mojsije te ne bi izdao, kao ni ja.
Neka mi on to kaže kad dođe.
Neće doći, oče. - Što?
Poslao sam po obojicu.
Kaže da ne može prekinuti rad zbog drugih stvari.
Čuješ li ovo!? Drugih stvari?
Pratnju! Jahat ću s tobom, sine,
da vidim što se diže u Gošenu, grad ili izdaja.
Gujo lažljiva! Uništit će te tvoja taština,
ako pokušaš okrenuti Setija protiv Mojsija.
Ti bi okrenula Setija protiv mene.
Zapamti, medena, da moraš biti žena sljedećeg faraona
i da ćeš biti moja, i samo moja, kao i moj pas, konj i sokol.
Samo što ću te voljeti više i vjerovati manje.
Nikada mi nećeš učiniti ono što bi učinila Mojsiju.
Poznajem te, draga.
Ti si varljiv paun, oštrih kandži.
Ali si isto tako hrana za bogove i ja ću te imati cijelu.
Ništa od mene nećeš imati.
Zar si mislio da je poljubac obećanje onoga što ćeš imati?
Ne, uobraženi moj, to ti je trebalo pokazati što nećeš imati.
Nikada te ne bih mogla voljeti.
Je li to važno?
Bit ćeš mi žena.
Doći ćeš uvijek kada te pozovem,
a ja ću u tome uživati.
A hoćeš li ti u tome uživati, tvoja je stvar.
Ali ja mislim da hoćeš.
Preveliko je opterećenje,
treba nam više pijeska.
Riskirat ćemo! Malo je vremena do jubileja.
Ako kamen pukne, slomit ćeš se zajedno s njim.
Spreman plavi znak.
Plavi barjak.
Plavi barjak!
Prigušnik je spreman. - Zeleni barjak.
Radnici spremni!
Radnici s maljevima spremni! Oslobodi čeličnu užad!
Radnici s maljevima su spremni.
Nije ti baš drago što me vidiš.
Drago mi je,faraone, ali sada imam važnije stvari koje trebam napraviti.
Pripremite crveni barjak.
To mi i Ramzes kaže.
Važnije stvari od moje zapovijedi.
Zapovijedio si mi da dovršim grad. Opterećenje na kamenu je preveliko.
Crveni barjak.
Crveni barjak...spuštaj!
Kamen će se slomiti. - 2000 robova je na užadima.
Evo obeliska u čast tvojeg jubileja.
Baka, pošalji 1000 robova da uklone pijesak
dok kamen ne ulegne na svoje mjesto.
Faraon je zadovoljan?
S obeliskom da,
ali ne s nekim optužbama protiv tebe.
Od koga dolaze?
Opustošio si žitnice hramova? - Da.
Dao si žito robovima? - Da.
Dao si im jedan dan tjedno za odmor?
Da.
Da li si to učinio da bi stekao njihovu naklonost?
Grad se gradi od opeke, faraone.
Jaki rade puno, a izgladnjeli malo.
Mrtvi uopće ne rade.
Toliko o optužbama.
Sada prosudi rezultate.
Stupovi slave tvoju pobjedu
nad Amorejcima.
Ima li viših u Egiptu? - Najviši su na svijetu.
S toliko robova mogao si izgraditi... vojsku.
Ali ja sam izgradio grad.
16 faraonovih lavova čuvat će vrata grada.
I to će biti grad tvoje slave.
Jesu li robovi odani mojoj slavi ili tvojoj, Mojsije?
Robovi obožavaju svog Boga...
a ja služim samo tebi.
Neka tvoj lik dokazuje moju odanost tisućama godina.
Divno!
Ramzes?
I ovo ti zoveš izdajom?
Tko bi uzeo silom
ono što zaslužuje djelom?
Za ovo i Etiopiju,
ime će ti biti urezano uz moje na svaki stup.
Tvoje, Ramzes, neće biti nigdje.
Po mome mišljenju, svoga si brata optužio lažno.
Dođi.
Veliki faraone, on je sin tvojeg tijela.
Ne treba mi pomoć da zadržim što je moje.
Ja odlučujem što je tvoje.
Dođi sa mnom, Mojsije.
Zar ćeš zbog grada izgubiti prijestolje?
Taj grad će nositi moje ime,
a žena koju voli moje dijete.
Neka bude tako zapisano.
Da. Ovo je za obred u hramu.
Ovo...
...je za moju prvu bračnu noć.
Nikad to nećeš nositi.
Zašto ne?
Donijela sam tkaninu koja više otkriva.
Otpusti ih.
ldite dok stara svraka ne kaže svoje.
Što ćeš danas odgraktati?
Pripremaš se za svadbu koje nikad neće biti.
Pila si medovinu!
Neću dopustiti da faraon i Ramzes budu izdani.
Što se to roba tiče koji faraon vlada?
Šutila sam 30 godina.
Sada mi svi kraljevi Egipta iz groba dovikuju
"Ne dopusti Hebreju da sjedne na naše prijestolje."
Što zboriš?
Ramzes ima krv kraljevsku.
A Mojsije? - Niži je od prašine.
Ni kap kraljevske krvi ne teče njegovim venama.
Sin je hebrejskog roba.
Dat ću te rastrgati na toliko malenih komadića,
da te ni lešinari neće naći.
Tko je to smislio? Ramzes?
On to još ne zna.
To ćeš ponoviti pred Bitijom!
Ona je iz Nila izvadila dijete roba,
nazvala ga sinom i princem Egipta,
slijepa od bola prazne utrobe.
Bile ste same?
Mala me djevojčica odvela do Hebrejke Jošabel
da bi prava majka dojila dijete.
Čuvaj se, stara žabo.
Previše krekećeš protiv Mojsija.
Zar bi ti pomiješala robovsku krv sa svojom?
Bit će mi muž, drugog neću imati.
Tad ovim omotaj svoje prvorođeno.
Krpa s halje plemena Leviti.
To su bile Mojsijine pelene.
A tvoj smrtni plašt!
Misliš li da marim čiji je on sin?
Ramzes mari. - Nećeš živjeti da mu to kažeš.
Nefretiri?
Nefretiri! Zar si zatvorila vrata da napraviš prosjaka od princa?
Ja sam prosjakinja, Mojsije,
koja te moli da je zagrliš i ljubiš.
Nisi prosjakinja, ljubavi,
već osvajačica, a ja tvoj doživotni sužanj.
Cijeli život neće biti dovoljan.
Bit ćeš kralj Egipta,
a ja ću biti tvoja klupica za noge.
Čovjek koji bi te koristio kao klupicu za noge,
ne bi bio dovoljno mudar da vlada Egiptom.
Princezo! Gavran je ostavio crno pero pred vašim vratima.
Tko može...? - Ostavi svijet vani.
Oprostite, princezo.
Stara dadilja, Memnet... - Ne želim ništa čuti.
Što je s Memnet?
Mrtva je. Mora da je pala s balkona.
Ne želim čuti loše vijesti večeras. ldi!
Prošla je tim balkonom tisuću puta.
Što znači smrt jedne robinje?
Vjerno te je služila.
Tako si bogata ljubavlju, a tako siromašna milosrđem?
Kakva me je to žena zarobila?
Koja te voli i ne želi te izgubiti.
Koja će biti tvoja žena. Ništa na svijetu neće to promijeniti.
Niti Ramzesove spletke, niti Memnetine opake laži.
Memnet je uvijek gunđala. Zašto te to sada smeta?
Jer je gunđala protiv tebe.
Neka njene prijetnje budu pokopane s njom.
Pogledaj... Noć je kao zvjezdana kruna,
a tama odora zaborava.
Dođi, ljubavi. Neka nam mjesec bude žezlo.
Hebrejska tkanina! - Memnet ju je valjda ostavila.
Memnet nije bila Hebrejka. Zašto bi to ovamo donijela?
Ne znam. - Znaš.
Reci mi.
Nosila ju je Ramzesu... da te uništi.
Kako bi me Ramzes uništio s tom tkaninom?
Zašto me ispituješ? Zašto za to mariš? Da!
Ja sam je ubila. Zašto je to važno? Stotine robova umire svaki dan.
Što je učinjeno, zaboravljeno je. - Nije.
Kakve veze ima ova tkanina sa mnom? - Ona ništa ne mijenja među nama.
Kako bi i mogla nešto promijeniti?
Dijete je bilo umotano u nju.
Koje dijete? - Bitija ga je izvadila iz rijeke.
Memnet je bila s njom.
Tko je to bio?
Memnet je mrtva. Nitko ne treba znati tko si. Volim te.
Ubit ću svakog tko stane između nas.
Zašto si ubila zbog mene?
Ako me voliš, ne laži. Tko je bio to dijete?
Zagrli me.
Drži me...čvrsto.
Ti se nisi rodio kao princ Egipta...
već kao sin hebrejskih robova.
Ti vjeruješ u to?
Vjerujem u sve što ti želiš.
Reci da nisi i vjerovat ću ti.
Ljubav ne može utopiti istinu, Nefretiri.
Ti u to vjeruješ - inače ne bi ubila Memnet.
Volim te. To je jedina istina za koju znam.
Ima li to dijete Nila majku?
Memnet ju je zvala Jošabel.
Pitat ću Bitiju.
Sumnjaš u mene?
Nisi sumnjao u mene kad sam ti pomagala pri tvojim prvim koracima.
To su sve laži koje plete Ramzes.
Majko, da li je Ramzes ovo istkao?
Riječ tvoje majke protiv komada tkanine koju je Memnet našla?
Kako si znala za Memnet?
A tko drugi? Memnet je odgojila Ramzesa.
Platit će za širenje laži.
Platila je. - Mrtva je?
Ubila ju je Nefretiri.
Odbaci sumnje i strahove, sine.
Tvoja će volja biti zakon Egipta
kada postaneš kralj.
Memnet je spomenula Hebrejku Jošabel.
Znaš li je?
Ne.
Tvoje sam lice vidio nad kolijevkom,
i jedina si majka koju poznajem.
Gdjegod išao i štogod radio,
uvijek ću te voljeti.
Moje kočije. Moram u Gošen.
Kočija, ovdje u Gošenu?
Znaš li tko sam? - Prošlo je mnogo godina, o uzvišena.
Tko su oni?
Sve što je ostalo od moje djece.
Hoću govoriti s tobom nasamo.
Zašto si...?
Zašto si došla ovdje? - Zato što će i Mojsije doći.
Moj sin?
Ne, moj sin. I to je sve što smije znati.
Moje usne ga mogu zanijekati, ali moje oči nikad.
Otići ćeš s obitelji noćas.
Mi smo Leviti, pastiri Izraela. Ne možemo napustiti svoj narod.
Zar bi uzela Mojsiju sve što sam mu dala
i uništila sve što sam stvorila?
Stavila sam mu prijestolje Egipta na dohvat ruke.
Što mu ti možeš dati? - Dala sam mu život.
A ja ljubav! Je li mu tvoja ruka brisala suze?
Da li je tvoje srce boljelo, kad mu je nešto bilo?
Da. Moje je srce boljelo.
Moje su ga ruke htjele zagrliti,
a nisam ga smjela ni dotaknuti.
Od mene bi naslijedio samo bijedu,
siromaštvo i bič.
Ne, neću mu oduzeti
slavu i bogatstvo koje mu daješ.
Za to ćeš biti dobro zbrinuta.
Noćas ćemo odvesti tebe i tvoju obitelj iz Gošena.
Ma gdje da me pošalješ...
ako Bog Abrahamov ima neku nakanu za mog sina,
on će to saznati i ispuniti.
Skupi stvari. Nećete ni u čemu oskudijevati.
Ti i djeca dobit ćete slobodu.
Zar je moja majka zaboravila da samo faraon može osloboditi roba.
Ne ulazi. Ovdje je samo tuga.
Nosiš li utjehu, majko?
Slijedio sam te do ove žene, Jošabel...
Ti si ona koju je zahvatilo kamenje.
Dok ti nisi došao. - Sine moj, ukoliko me voliš...
Volim te, majko, ali jesam li tvoj sin
ili njezin?
Ne, ti nisi moj sin.
Ako vjeruješ da su ljudi stoka
koju treba goniti bičem,
ako se klanjaš kamenim idolima
i zlatnim kipovima životinja...
ti nisi moj sin.
Moj sin bi bio rob...
ruku izranjavanih od opeke,
leđa išaranih bičem,
ali u njegovom srcu gorjela bi vatra živog Boga.
Zar taj Bog traži išibana leđa i izlomljene ruke kao cijenu milosti.
Taj je Bog nada za beznadežne. Tvoje je mjesto na dvoru.
Popeo si se do sunca na zlatnim krilima.
Pripadaš meni, Nefretiri i Setiju... onima koji te vole.
Zar manje vole oni koji nemaju nade?
Hoćeš li se zakleti u ime tog Boga
da nisi moja majka?
Mi mu čak ni ime ne znamo.
Tada pogledaj u moje oči i reci da mi nisi majka.
Mojsije, ne mogu...
Ja sam tvoj brat Aron.
Ja sam Mirjam, tvoja sestra.
Ja sam tvoj brat, Mojsije. - Ne! Spremite se za odlazak.
Oni odlaze, Mojsije, i tajna odlazi s njima.
Nitko ne mora saznati za sramotu. - Sramotu?
Na koji me to način mijenja?
Hebrej ili Egipćanin, ja sam još uvijek Mojsije.
Ovo su iste šake, iste ruke...
isto lice koje sam i prije imao.
Trenutak prije bio si njen sin, snaga Egipta.
Sada si moj, rob Egipta. Nije li to sramota?
Ne osjećam sramotu.
Kako bi se mogao sramiti žene koja me rodila?
Ili svojeg porijekla? - Bogova svojih očeva.
Mojsije, što ćeš učiniti?
Ovo je spona koja nas veže...
i ovdje ću ostati.
Mojsije... - Kako bih saznao što sam.
I zašto Hebrej...
ili bilo tko drugi, mora biti rob.
Stavite stvari natrag. Nitko ne odlazi.
Mojsije...
da li je ona učinila za tebe više od mene?
Zar će ti život
biti korisniji u ropstvu?
Bolje ćeš služiti na prijestolju,
gdje tvoja dobrota i snaga mogu svima koristiti.
Ne znam koja sila određuje moj put...
ali ga moja stopala trebaju slijediti.
Oprosti, Bitija.
Bože naših očeva,
koji odredi kraj našeg ropstva,
blagoslovljena sam među svim majkama...
jer moje oči vidješe tvog izbavitelja.
Ti ne sputavaš vola koji gazi naše žito,
praveći slamu za opeke Egipta,
ni ne štediš ruke koje probiru žito na vjetru
da odvoje pšenicu od kukolja.
Snopovi žita na leđima bezbrojnih robova
prenose se od natovarenih brodova Nila do obale.
Beskrajno nose klasje i
i beskrajno se vraćaju po još.
Zlatna žetva za mlatitelje,
zrnje da hrani gospodare,
gorčina da hrani robove,
slama da ispuni rupe između opeka,
nošena na zgrbljenim leđima žena,
dolje u beskrajnu dolinu muke i patnji
koja se pruža u nedogled.
Pakao tijela natopljenih blatom,
koja stopalima gaze glinu i slamu
za faraonove opeke.
I svuda bič nadglednika
koji udara po leđima klonulih.
Noževi režu slamu.
Motike režu glinu.
Besprekidan krug muke bez kraja.
Od nogu onih koji gaze
do ruku onih koji oblikuju opeku
teče blato, skromno sjeme ponosnih gradova,
iz dana u dan, godinu za godinom, iz stoljeća u stoljeće.
Ropstvo bez odmora, ugnjetavanje bez nagrade.
To su djeca jada,
poniženi, beznadni i potlačeni.
I on priđe svojoj braći i vidje njihov teret.
Nosačice vode!
Evo vode.
Taj ti je ples težak, starče.
Plešemo tako već 400 godina.
To je sumorna glazba.
Naš jedini izbavitelj je smrt.
Natrag na posao, lijene mazge.
Nov si u jami.
Leđa su ti bez ožiljka.
Nosiš topli smiješak s hladnom vodom.
Moj je smiješak za klesara.
Voda je za tebe. - Hvala ti.
Tvoj glas mi je poznat.
Ti si...? - Jedan od mnogih koji žeđaju.
Ti, tamo!
Dođi ovamo.
To je Baka, majstor graditelj.
Zove li tebe ili mene? - Nosačice vode! Žedan sam.
Ne žeđa on za vodom.
Ljepota je prokletstvo naših žena.
Vode, plemeniti. - Ne, vina, vina i ljepote.
Koja ljepota leži u ovim jamama blata?
Lotos cvate u sivom mulju Nila.
Ona će mi biti kućna robinja. - Ne odvajaj me od mojeg naroda!
Bit će zla.
Zla? Od tako lijepih ruku.
Ima i drugih ruku dovoljno jakih da ubiju.
Naš cvijet iz mulja ima trnje.
Smilujte se, gospodaru!
Suze?
Kad se okupaš u mirisnoj vodi,
kad udove namažeš slatkim uljem
i kad se očešljaš sandalovinom,
neće biti vremena za suze.
Ona te ne zaslužuje. Dopusti mojim očima da ti drugu...
Bolje je da pronađu izbavitelja, Datane. Dovedite djevojku.
Neka ga božja ruka udari.
Plešite, blatne kornjače, plešite!
Uništavate nam tijela, kradete nadu iz naših duša.
Zar morate i posramiti i okaljati naše žene?
Pleši cmizdravi jarče!
Mi nismo životinje,već ljudi, napravljeni po slici Božjoj.
Ovo će promijeniti tvoju sliku.
Pleši.
Daj rezača slame.
Ostavi ga ili ćeš i ti s njim umrijeti.
Neću dopustiti da čovjek umre u blatu.
Hvala ti sine,
ali smrt je bolja od ropstva.
Meni su dani odbrojani, a moja je molitva neuslišena.
Kakva molitva, starče?
Da prije no što mi smrt sklopi oči, vidim izbavitelja
koji će povesti sve ljude u slobodu.
Koji izbavitelj može slomiti moć faraona?
Ti, blatni, baci tu strvinu lešinarima.
I zauzmi njegovo mjesto.
Isplešite ovu slamu u ilovaču, vi pseta.
Makni se.
Raščistite put.
Hajde, maknite se!
Treba mi još jedan veslač broda, snažan rob.
Vaša riječ je moja volja. - Onaj jaki.
Ti!
Ne, ne taj. Onaj sav blatnjav.
Da, taj. Poslužit će svrsi.
Ti!
Izađi iz jame!
Maknite se! Vratite se na posao!
Raščistite put!
Vratite se na posao!
Prvi prijatelj faraona! Čuvar kraljevskog pečata!
Princ Memfisa i Tebe,
ljubimac boga Nila, osvajač Etiopije,
general nad generalima,
zapovjednik egipatske vojske
i čovjek od blata!
To želiš? Biti rob?
Zašto onda ne klekneš do nogu princeze?
Blato mi je ukočilo koljena, plemenita.
Da zovem stražu?
Da li bi ih oni mogli saviti? - Mojsije! Mojsije!
Ti tvrdoglava, divna budalo.
Ne klečim pred princezom.
Ne. Klečiš pred ženom
zabrinutom za tebe dan i noć otkad si otišao.
Što te to vuče iz mog zagrljaja u blatne jame?
Moj narod.
Da li moraš živjeti kao oni? Smrditi poput njih?
Ako su prljavi, to je od blata ropstva.
Ako smrde, to je od smrada nepravde.
Vrati se u palaču. - I da skrivam istinu,
da sam Hebrej i rob.
Istina bi faraonu slomila srce
i otjerala Bitiju u progonstvo ili smrt.
Misli na nas i ne slušaj vapaj svog naroda.
Njihov Bog ne čuje njihove krikove.
Hoće li ih čuti Ramzes kao faraon?
Ne. On će ih samljeti u glinu za opeku
i udvostručiti im muke.
A ja, pomisli na mene kao na njegovu ženu.
Želiš li me vidjeti u njegovu zagrljaju?
Ne.
Tada mi se vrati.
Mojsije! Bogovi te stvoriše da budeš moćan.
Sjaj tvoga imena nadživjet će piramide.
Kad budeš faraon, oslobodi svoj narod, obožavaj boga kojeg želiš...
samo da te ja mogu obožavati.
Doći ću u dvor na dan jubileja faraona.
Ne, pođi sa mnom sad.
Ne, ljubavi.
Prvo moram ići majstoru graditelju.
Ne, ne, ne.
Ne crvena uz žutu haljinu.
Moje su oči korisnije negdje drugdje, gospodaru.
Prije no što odeš, pogledaj ono što si smatrao bezvrijednim.
Tko bi mogao ostaviti takvu ljepotu neopaženu?
Tko bi mogao ostaviti takav cvijet neubran?
Datane, ti znaš gledati samo blato. Uzmi njezinu blatnu odoru i odlazi.
Svi idite!
Da li si znala da je ova žuta tkanina
istkana od račjih ljuštura?
Dozvolite mi da odem kući. - Ovdje si kod kuće.
Evo, probaj ovo.
Krv tračkih grozdova, vino ljubavi.
Nema vina koje bi promijenilo moju ljubav.
Neka tvoja ljubav bude moje vino.
Kočije gore!
U suši.
Stražo! Stražo! Nosite vodu na krov.
Datane, ti si glavni. Stražo, za njim.
Izvucite ih iz suše.
Odmaknite ih od kuće.
Tvoja se krila ne smiju spržiti. Bar ne na toj vatri.
Jošua! - Bježi! Put ti je slobodan.
Majstor graditelj neće za tobom.
Nećeš ni ti, klesaru.
Zavežite ga među stupove.
Neka mu ruke budu rastegnute.
Umrijet ćeš na nogama, klesaru.
Sada, za njom.
I ne vraćajte se bez nje.
Ludi glupane!
Ja bih je tek kratko zadržao.
Vratila bi ti se - da tako kažem - vrijednija.
Kome sada da vratim Liliju?
Tebe neće biti, Jošua.
Vidio si kako vozim kočiju.
Mogu skinuti muhu s konjskog uha,
a da on ne izgubi ritam kasa.
Vidio si kako koristim bič.
Ti ne vičeš od bola, Jošua,
ali vikat ćeš.
Zvat ćeš smrt da ti se smiluje.
Jednog ćeš dana i ti čuti krik robova.
Ne danas.
Paziš svoj jezik gotovo tako dobro kao i ja svoju narav.
Šteta je ubiti tako snažnog klesara.
Smrt donosi smrt, Baka. - Tko si ti?
Onaj koji pita s kojim pravom ubijaš robove.
Pravom gospodara da ubije tebe ili bilo kojeg roba.
Onda me ubi, krvniče! - Mojsije!
Zašto si to učinio?
Gdje je Lilija? - Nestala.
Zašto si odjeven kao rob?
Zašto princ Egipta ubija majstora graditelja
da spasi Hebreja?
Ja sam Hebrej.
Bože Abrahamov, čekali smo 400 godina.
Faraonovi vojnici neće tako dugo čekati.
Svemogući je čuo naš vapaj.
Ti si Odabrani.
Ne znam ništa o vašem Bogu. - On zna tebe.
On te je k nama doveo. Ne možeš nam okrenuti leđa.
Ti ćeš nas osloboditi. Prst Božji na tebe ukazuje.
Gdje je pronađen leš? - U pijesku, plemeniti.
To je Bakin nož.
Nije bilo rana na tijelu.
Baka je bio snažan. Trebalo je imati jake ruke da ga se slomi.
Rob Jošua je klesar.
Nađite mi ga.
Njegova snaga nije ubila Baku.
Sada govori štakor čije će mi uši služiti.
Previše ušiju zavezalo je jezik štakora.
Odlazite.-Svi!
Tko ga je ubio?
Ja sam siromah. Ono što znam, puno vrijedi.
Puno sam ti već platio, a ništa nisi doznao.
Sada ti donosim svijet... pravi sine faraona.
Nudiš mi svijet, a ne možeš mi donijeti izbavitelja.
Tko je ubio Baku?
Izbavitelj. - Ti me zavitlavaš?
Ne, prinče.
Sad je ubojica pobjegao negdje daleko?
Ne, prinče.
Tko je?
Onaj koji se imenovao princem i našim sucem.
Da zna da sam ovdje, ubio bi me.
Objesit ću te, budeš li me i dalje zamarao.
Ima onih koji bi mnogo platili za ono što su moje oči vidjele.
Cjenkaš se sa mnom kao da smo na tržnici?
Ne, neću se cjenkati. Uzmi novac.
Ali za deset utega zlata dat ću ti blago Egipta.
Daj mi slobodu, a ja ću ti dati žezlo.
Daj mi Liliju, a ja ću ti dati željenu princezu.
Daj mi ovu kuću, a ja ću ti dati prijestolje.
Daj mi sve što tražim...
ili dozvolu da odem.
Dat ću ti više od dozvole da odeš.
Poslat ću te gdje ti je mjesto.
Pripadam tebi i tebi služim, o slavni.
Jako dobro.
Nagodit ću se s tobom.
Ako mi se ono što ti kažeš svidi, dat ću ti sve što tražiš.
Ako ne, dobit ćeš nož u grlo! Pristaješ?
Pristajem.
Izbavitelj je...
Mojsije.
Udahni još jednom i reci mi zašto bi Mojsije ili bilo koji Egipćanim
oslobodio Hebreje?
Mojsije nije Egipćanin.
On je Hebrej.
Sin roba.
Platit ću ti tvoju cijenu.
Čujem, tigrice moja, da se klade protiv mene.
2:1. - Ja sam dala pet!
Izgubit ćeš, bude li me Mojsije pustio da ga još čekam.
Udvostručujem okladu. Ja ću gledati za Mojsija, a ti gledaj ples!
Dok čekaš Mojsija, dat ću ti u čast jubileja...
poklon.
Neobičan poklon.
Rekao si ako je izbavitelj mit, da ga donesem u boci.
Boca je prazna. - Da. Jer on nije mit.
Našao si tog čovjeka? - Da, oče.
Zavjernik i izdajnik,
ruku umrljanih krvlju Bakua.
Da ga pozovem pred pravdu faraona?
Pozovi ga!
Uvedite Hebreja. - Uvedite Hebreja.
Veliki faraone,
stojim u sjeni tvoje pravde.
Čije je to djelo?
Upozorio sam te na njegovu izdaju.
Izdaju? - Prosudi da li sam govorio istinu.
Zla zvijezda odredila je njega
kao razoritelja Egipta i izbavitelja robova.
To nije moguće. Princ Egipta!
On nije princ Egipta. Niti je sin tvoje sestre.
On je sin hebrejskih robova.
Govori...
sine moj.
Ja sam sin Amrama i Jošabel, hebrejskih robova.
Brate, ja sam te prevarila, ne Mojsije.
On je bio tek dijete. - Ostavi me.
Ne želim te više vidjeti.
Mojsije...dođi.
Nije me briga tko si ti ili što si, ali...
ali želim čuti iz tvojih usta da nisi izdajica
i da ne bi poveo taj narod protiv mene.
Reci mi, Mojsije. I ja ću ti vjerovati.
Ja nisam izbavitelj kojeg se bojiš.
Čovjek ne može spasiti robove od ropstva.
To može samo bog.
No, da mogu,
učinio bih to.
Što te je okrenulo protiv mene?
Otkad te moja sestra dovela, ja sam te volio,
podizao te, stavljao te ispred vlastitog sina,
zato što sam u tebi vidio...
dostojanstvo i veličinu iznad drugih.
Nema sina koji bi te volio više od mene.
Zašto me onda tjeraš da te uništim?
Kakvo te zlo na to tjera?
Zlo, koje čini da ljudi pretvaraju ljude u tegleću stoku,
da robuju i pate, nijemi od straha.
Da im se oduzima duh, nada i vjera,
samo zato jer su druge rase ili vjere.
Ako Bog postoji, on nije htio da bude tako.
Bio sam prisiljen da učinim ono što sam učinio.
Neka tako bude.
Ovo što ću ja sada učiniti...
prisiljen sam učiniti.
Ne! Ne!
Ramzes...
Egipat će biti tvoj.
Slušaj što kažem, Ramzes.
Kada prijeđem rijeku smrti, ti ćeš biti faraon.
Budi nemilosrdan prema podanicima.
Ne vjeruj bratu.
Nemoj imati nijednog prijatelja.
Ne vjeruj ženi.
Štitio sam bespomoćne,
hranio siročad.
Uzvišeni!
Ti koji si jeo moj kruh i zvao me ocem...
pobunio bi se protiv mene.
Na koji način želiš da umre?
Ne mogu reći.
Neka bude po tvojoj volji.
Neću živjeti, ako moraš umrijeti!
Stopala hebrejskog roba nisu primjereno mjesto
za kraljicu Egipta.
Vodite ga.
Ne gledajte ga. Izdao je faraona.
Neka mu ime bude izbrisano iz svake knjige i ploče,
sa svih stupova i obeliska
i svakog spomenika u Egiptu.
Neka se ime...Mojsije...
ne čuje i ne izgovori...
izbrisano iz ljudskog sjećanja...
za sva vremena.
Ne, Mojsije,
ja ću je imati cijelu.
Misliš li da ćeš u mojem zagrljaju
vidjeti njegovo, a ne moje lice?
Da. Samo njegovo.
Pobijedio sam te u životu. Nećeš me pobijediti svojom smrću.
Mrtvi ne izgaraju u pustinji čežnje.
Oni ne pate od strasti
i ne teturaju slijepo prema iluziji izgubljene ljubavi.
Ali ti, Hebreju, patit ćeš od svega toga, jer ćeš živjeti!
Pustit ćeš ga da živi! - Neću da ga voliš kao mučenika.
Njegov duh neće dolaziti noću između nas.
Da, draga. Neka živi.
Mrtav bi bio samo tvoj.
Nema povratka otamo gdje ga šaljem.
I nikad nećeš znati
da li je našao zaborav u zagrljaju druge žene.
Sada se pogledajte zadnji put.
Sada pogledaj po prvi put, Abirame, guvernera Gošena.
Datane, brate, bog ti je sklon.
Draža mi je prinčeva zahvalnost.
Bliže.
Da. Vrlo lijepo.
Ne taj ljubičasti cvijet.
Čistoća bjeline...
hladit će tvoje rumene obraze.
Ostavite nas. Svi. I ti brate.
Nastavite svirati... ali u kući.
Da. To je bolje.
Cvijet iza cvijeta.
Ako se bojiš boga, pusti me da odem.
Ovdje sam zato, jer ne vjerujem
u pustinjskog boga i njegovog proroka iz blatne jame.
Uspio sam jer sam se klanjao Egipćanima.
Sada se oni klanjaju meni.
Jošua te želio.
Baka te želio.
Ali pripadaš meni.
Poklon Ramzesa njegovom guverneru.
Klanjat ću ti se, Datane.
Satrt ću se radeći za tebe.
Ali, molim te...
nemoj me osramotiti pred mojim Bogom.
Tvoj je bog guverner Gošena.
Ali moja sramota ostaje ista.
Za tebe nema razlike.
Ali za osuđenog roba, Jošuu...
to je razlika između smrti na šiljcima
i života u bakrenim rudnicima Sinaja.
Što ćeš učiniti da udovoljiš mojoj ekselenciji?
Sve, Datane.
Sve.
Jošua će ti uvijek biti zahvalan...
moj mali, blatni cvjetiću.
Njegova je sudbina bolja od one koja čeka Mojsija.
Rob koji je trebao biti kralj.
Satniče. Kraljevsko ruho.
Njegova ga je hebrejska majka donijela u zatvor prije smrti.
Draže bi mi bilo da je to tvoj oklop.
Trebat će mu žezlo.
Daj mi taj štap.
Ovo je tvoje kraljevsko žezlo
i ovo je tvoje kraljevstvo...
sa škorpionima, zmijama i gušterima kao podanicima.
Oslobodi ih, ako želiš. Hebreje ostavi meni.
Daj tom princu Izraela kruha i vode za jedan dan.
Potrebni su dani i dani da se prođe ova divljina,
ako je to uopće moguće.
Preporučam te tvom hebrejskom bogu koji nema imena.
Ako umreš, bit će to od njegove ruke, a ne od moje.
Zbogom, moj nekadašnji brate.
U žarkoj pustinji Šur,
čovjek koji je hodao uz kraljeve, sada hoda sam.
Zbačen s vrhunca kraljevske moći,
lišen čina i zemaljskog bogatstva,
prognanik bez domovine, bez nade,
nemirne duše, dok ga vruć vjetar i uzvitlani pijesak
šibaju bijesom biča goniča robova.
Naprijed ga tjera, samo naprijed
bog nepoznati,
prema zemlji nevidljivoj.
U sažganoj pustinji Sinaja,
granitne klisure kao kule živih mrtvaca,
priječe mu put.
Svaka noć nosi crni zagrljaj samoće.
U zavijanju vjetra
on čuje odjek glasova tmine.
Njegov izmučeni um ne zna da li zaziva uspomene na minule pobjede
ili zloguko nariče nad novim nesrećama...
ili je vrući dah pustinje pretopio njegov razum u ludilo.
Ne može rashladiti žarki poljubac žeđi,
niti naći sjenu pred suncem.
Satrt je samoćom.
Ne može blagosloviti, a niti prokleti snagu koja ga pokreće
jer ne zna odakle dolazi.
Spoznavši da je živjeti strašnije no umrijeti,
tjeran je dalje kroz vrelu kušnju pustinje
gdje se čiste sveci i proroci
za veliku nakanu Božju.
Dok konačno, na kraju ljudskih snaga,
smrvljen u prah iz kojeg je došao,
kovina bi spremna za ruku Stvoritelja.
I on smogne snagu od voća rodnih palma
i vode koja život daje, slijevajući se sa izvora Midjana.
Da su bar ovce muškarci! - Neoženjeni!
Na drugo ne misliš? - Ne znam. Nisam ni pokušavala!
Nisi trebala nalakirati nokte. Muških nema odavde do Horeba.
Što vidiš, Sefora? - Koga gledaš?
Muškarca. - Što?
Samo jednog? - Je li zgodan?
Pogledaj sandale! - Egipćanin!
Odjeća nije egipatska. - Nije važno, muško je.
Pojeo je cijelu granu datulja! - Da li to može biti opasno?
Sigurna si da je živ? - Nadam se!
Pogledajte, stižu nevolje.
Amalečani.
Govorit ću s njima. - Govoriti? Uzmite kamenje!
Mi smo izvukle ovu vodu! - Makni se, djevojko!
Ovo je bunar Jitra, našeg oca. Nemate nikakvo pravo!
Naše koze ne poznaju vašeg oca!
Jitrov znak je na bunaru. - Ne znaju čitati,
kao ni mi!
On je šeik Midjana! - Neka pravi sinove da ga brane!
Prvo one ruke koje su vodu crple.
Stranac je mudar...- i jak.
Otjerajte koze dok se ovce ne napoje.
Mi ćemo ti dati vode, sprati prašinu s tvojih nogu.
Prvo da mu izujem sandale!
Nikad zalutala ovca nije imala tako mnogo pastira.
Nemamo ručnika. - Moj veo će poslužiti.
Ja ću ga politi vodom!
Hoćete li me okupati ili utopiti? - Pridržat ću ti!
Je li istina da Egipćanke mažu oči?
Da. Ali malo ih ima lijepe poput tvojih.
Tko je... Tko je ona hrabra koja se digla na Amalečane?
Sefora. Ona je najstarija.
Kad ste već neznanca podijelile,
pozdravit ćemo ga u očevu šatoru.
Naš je otac Jitro. - Midjanski šeik.
Snaga tebi, stranče.
Ja sam Mojsije. Sin Amrama i Jošabel.
Zdravlje, blagostanje i život tebi, Jitro od Midjana.
Sefora mi reče o tvojoj dobroti.
Prelomimo kruh dok kćer donese meso.
Došao si iz daleka.
Iz Egipta. - Preko pustinje? Pješke?
Onaj koji nema ime, vodio je tvoje korake.
Koji nema ime? Vi beduini znate za Boga Abrahamova?
Abraham je otac mnogih naroda.
Mi smo djeca Jišmaela, njegova prvorođena.
Poslušni smo Bogu.
Moj se narod nadao da će ga on osloboditi.
No još uvijek robuje.
Sutra krećemo na visoke pašnjake ispod Svetog brda.
Ako nam se pridružiš, moj će šator biti počašćen.
Stranac sam u stranoj zemlji.
Nemam blaga, ni umijeća pastira,
a smrt čeka onog koji pruži utočište odbjeglom robu.
Rob - Smrt?
Ne u našem narodu. Imaš mudrost. Više od toga ti ne treba.
Ovdje ih je sedam da te nauče za pastira.
Sefora je najstarija. Od nje ćeš najbolje naučiti.
Nastanit ću se u ovoj zemlji.
Danas spava. - Tko spava?
Onaj koji nema ime.
Zar vaš Bog živi na ovom brdu?
Sinaj je njegovo mjesto. Njegov hram.
Da je ovaj bog zaista Bog,
živio bi na svim brdima. U svakoj dolini.
On ne bi bio samo Bog Izraela i Jišmaela,
već svih ljudi.
Rečeno je da je sve ljude stvorio po svojem liku.
Tad bi boravio u svakom srcu, u svakom duhu...
u svakoj duši.
Ne znam o tome.
Ali ja ZNAM da brda tutnje kad je Bog tamo.
I zemlja podrhtava i oblaci su crveni od vatre.
U to vrijeme, je li itko pošao da ga vidi licem u lice?
Nitko nije stupio na te zabranjene obronke Sinaja.
Zašto ga želiš vidjeti, Mojsije?
Da znam da on postoji.
I ako postoji, da doznam zašto nije čuo krik robova.
Pogledati mu u lice, znači smrt.
Koliko je mog naroda izginulo, zato što je on odvratio pogled?
Može li čovjek suditi Bogu?
Ne, Mojsije. Mi ne možemo vidjeti svu njegovu nakanu.
Ni Jišmael nije znao da ga je Bog otjerao u pustinju,
da postane otac naroda.
Nije li dosta da znaš da te je spasio od bijesa faraona?
Kako ti to znaš?
Hodaš kao princ, a boriš se kao ratnik.
Karavane pričaju o velikanu
koji je protjeran iz Egipta.
Ovo nije žezlo princa...
već štap lutalice.
Tad se odmori od lutanja.
Moj otac ima velika stada,
a nema sina da ih čuva.
Naći ćeš duševni mir
u našim šatorima ispod Svetog brda.
Čvrsto vjeruješ u tog Boga, Sefora,
no za mene nema mira,
dok ne čujem riječ Božju...
od Njega samog.
Da je bar svaki dan svečanost striženja!
Pa da muški idu za tobom da ih strižeš!
Jedan bi mi bio dosta! - Da je Mojsije!
Nikada nije naša vuna plaćena bogatije.
Mojsije je prodao sve na jednom mjestu, za jednu cijenu.
Riječ mu je istinita. Trgovina pravedna.
Mir s vama, šeici Sinaja.
Zašto si ovako obučena?
Nećeš li plesati s nama pred šeicima?
Ne, neću plesati pred šeicima.
Izložena kao karavanska roba,
ni pred Mojsijem, ni pred kim.
Noćas ću čuvati ovce.
Ne smijte se. Mojsije možda neće ni vas izabrati!
Mojsije neće više biti stranac među nama.
Daj mu od naših stada. - I neka odabere.
Dat ću mu neka odabere jednu od mojih sedam kćeri.
Nestala je sjena moje mudrosti.
Može li čovjek birati između zvijezda nebeskih?
Gledaj ih dok plešu. Kohab, muzika.
Ugodna dužnost. - Zaista!
Nevjesta, marama. Odaberi jednu, ne sve.
Jedna marama, jedna žena. Biraš za cijeli život.
Skupocjeni biseri.
Koja, Mojsije? - Koja će to biti?
Odaberi.
Ovo je vrt prepun cvijeća.
Dat ću svoje godine za tvoj izbor.
U šatoru Jitra vlada čast, dostojanstvo, sloboda...
i ljepota.
Sve što čovjek može tražiti od života.
Ali moje je srce još uvijek zatočenik prošlosti.
Ja...ja ne mogu sada izabrati.
Snaga vama, šeici Sinaja. - Neka Bog vodi tvoje srce.
Večeras je budan.
Koju si od mojih sestara odabrao?
Nisam birao, Sefora.
Bila je vrlo lijepa, zar ne?
Ta žena u Egiptu koja je ostavila ožiljak na tvome srcu.
Koža joj je bila bijela poput sirutke.
Oči zelene kao cedrovi Libanona.
Usne kao med Tamariska.
Kao prsa golubice njene ruke nježne.
Vino čežnje teklo je njenim žilama.
Da. Bila je lijepa...
kao dragulj.
Dragulj blista vatrom... ali ne daje toplinu.
Naše ruke nisu tako nježne, ali služe.
Naša tijela nisu tako bijela, ali su jaka.
Naše usne nisu mirisave...
ali govore istinu.
Ljubav za nas nije umijeće,
već život.
Nismo obučene u zlato i fine tkanine.
Snaga i čast naša su odjeća.
Naši šatori nisu dvorane Egipta...
ali naša se djeca sretno igraju pred njima.
Mi ti možemo dati malo...
ali mi ti dajemo sve što imamo.
Ja nemam malo, Sefora. Ja nemam ništa.
Ništa od nekog, više je nego zlato od drugih.
Osjećala bi prazninu mog srca.
Ne bih je nikad mogla ispuniti.
Ali neću biti ljubomorna na uspomenu.
Neka te bogovi blagoslove
dok im se pridružiš u zemlji mrtvih.
Stari brbljavac.
Što su se tako uzvrpoljili?
Konačno, umiranje je dio života.
Nećeš umrijeti, stari krokodilu.
Prevarit ćeš smrt kao i mene u igri.
Bojim se da mi neće dozvoliti da varam, kao što si mi ti dozvolila.
Bit ćeš faraon do zalaska sunca, Ramzes.
Nadam se da si zadovoljan...najzad.
Zadovoljan sam da sam tvoj sin.
Vratio si Egiptu njegovu veličinu.
Ja ću učiniti da se drugi narodi boje Egipta.
Nema sumnje. Ti ćeš sve nadvladati...
osim svoje nadutosti.
Ne iscrpljuj se, veliki.
Dragi moj,-veliki.
Zašto ne, mačkice?
Ti si jedino što žalim da ostavljam.
Bila si mi radost.
A ti moja jedina ljubav.
Sad ti mene varaš.
Bio je jedan drugi. - Da.
Znam.
I ja sam ga volio.
Posljednjim dahom, prekršit ću svoj zakon
i izgovoriti njegovo ime...
Mojsije.
Kraljevski je sokol poletio u susret suncu.
Je li dječak umro u pustinji, oče?
Ne. Bog dovede Jišmaela i njegovu majku u dobru zemlju.
Isti Bog koji živi na brdu?
Možda, sine.
Zove tvoja majka.
Tu sam!
Mojsije! Neki čovjek je među ovcama!
Ostani tu...
Daj znak za uzbunu. Budi tu dok ti majka ne dođe.
U klancu, iza stijene.
Oči su ti oštre kao što su lijepe.
Turfa!
Khataf! Natrag!
Khataf, natrag!
Dođi dolje!
Dolje, Turfa!
Slava Bogu što te nađoh!
Jošua?
Mislili smo da si mrtav.
U rudnicima bakra, živi JESU mrtvi.
Sefora! Donesi vode.
Kako si me našao?
Trgovac bakrom te vidio u Jitrinom šatoru.
I ti ćeš ovdje naći mir.
Mir?
Kako mogu naći ili htjeti mir,
kad Ramzes diže gradove žbukom od naše krvi?
Moraš ih izvesti iz Egipta!
Bog obeća Abrahamu da će izbaviti narod.
Zar sam ja ruka Božja?
Sefora, daj mu vode. - Vode! Bog budi s tobom!
Pustinjsko mu je sunce spržilo mozak.
Zove se Jošua.
Jednom sam ubio da bi on živio.
Rekoše mi da si osuđen, ali ja sam znao da si izabran
da uzmeš mač Božji u ruke!
Ja nisam taj čovjek.
Ja sam pastir sa stadom...
Ona svjetlost na planini...
Vidiš li onu čudnu vatru?
Gorući grm? - Ne.
Gori, ali ne izgara.
Sefora, odvedi ga. Posluži ga hranom u našem šatoru.
Ja ću svratiti s puta da vidim taj veličanstveni prizor.
Mojsije.
Ovdje sam.
Izuj obuću s nogu svojih,
jer mjesto na kojem stojiš, sveto je tlo.
Ja sam Otac tvojeg oca.
Bog Abrahamov,
Bog Izakov i Jakovljev.
Gospode...
Gospode, zašto ne čuješ krikove
djece svoje iz ropstva Egipta?
Ja sam vidio jade svoga naroda u Egiptu
i čuo mu tužbu na tlačitelje mu njegove.
Znane su mi muke njegove.
Zato ću poslati tebe, Mojsija, faraonu,
da izbaviš moj narod iz Egipta.
Tko sam ja, Gospode, da bi ti mene poslao?
Kako ja mogu osloboditi narod od ropstva?
Kojim riječima mogu privući njihovu pozornost?
Ja ću te naučiti što ćeš reći.
Kad izvedeš narod
on će meni iskazati štovanje na ovome brdu.
Ja ću staviti svoje zakone u njihova srca.
I upisat ću ih u njihov um.
Sada, idi,
a ja ću biti s tobom.
No kažem li tvojoj djeci
da me poslao Bog očeva njihovih,
pitat će " Kako se zove?"
Kako da im odgovorim?
Ja sam koji jesam.
I reci, "Ja JESAM, posla me k vama."
Da li je Sveto brdo zabranjeno za ljude?
Da, i bojim se za njega.
Onda je on više nego čovjek.
Pogledaj mu lice.
On je vidio Boga.
Mojsije...tvoja kosa...tvoje sandale.
Stajah na svetom tlu.
Možeš li nam ispričati, Mojsije?
Moje ga oči nisu mogle gledati.
Je li govorio?
Otkrio je svoju riječ mojem duhu.
I riječ bijaše Bog.
Je li govorio kao čovjek?
On nije tjelesan, on je duh.
Svjetlost vječnog uma.
I znam da je njegovo svjetlo u svakom čovjeku.
Je li nešto od tebe zatražio?
Da idem u Egipat.
Ti si Božji glasnik! On je odredio dan izbavljenja.
Uzet ću vode i kruha i krećemo odmah.
U Egiptu te čeka smrt.
Ako bude Njegova volja.
Kamo te On šalje i ja ću ići.
Tvoj Bog je i moj Bog.
Povest ću ljude da se naoružaju!
On neće mačem osloboditi svoj narod,
već pastirskim štapom.
I Bog reče Mojsiju,
"ldi. Vrati se u Egipat."
I Mojsije uze ženu i sina,
te se vrati u zemlju Egipat.
I uze štap Gospodnji u svoje ruke.
Neka poslanik Prijama, kralja Troje, priđe faraonu.
Veliki faraone, dar Troje je čarobno tkanje
iz zemlje s pet rijeka.
Zahvaljujemo se Prijamu. Zaista je čarobna.
Blista poput Nila. - Kako se pravi?
Nitko ne zna. Tkana je na božjim razbojima.
I zovu je svila.
Poslanik iz Jerihona.
Koje te kraljevstvo šalje?
Kraljevstvo Najvišega.
Koje darove donosiš? - Donosim ti riječ Božju.
Koja je to riječ?
Tako govori Bog Izraela:
"Pusti moj narod!"
Robovi su moji.
Njihovi životi su moji. Sve što imaju, moje je.
Ne poznajem tvog Boga,
niti ću dopustiti Izraelu da ide.
Tko si ti da im zagorčavaš život u ropstvu?
Ljudima neka vlada zakon, a ne volja drugih.
Tko je taj Bog, zbog kojeg bi ja trebao pustiti tvoj narod?
Arone,
baci moj štap pred faraona
da vidi moć mojeg Boga.
Tako ćeš znati da je Gospod Bog.
Majko! Štap se pretvorio u kobru!
Ništa njegovo neće ti nanijeti zlo, sine.
Moć tvoga Boga je jeftin mađioničarski trik.
Janes.
Majko, pogledaj!
Pogledaj!
Mojsijeva zmija guta druge.
Dao si mi štap da vladam škorpionima i zmijama,
ali Bog je odredio da njime vladam kraljevima.
Čuj njegovu riječ, Ramzes, i pokori se.
Da se pokorim!?
Zar nema čarobnjaka u Egiptu...
pa se ti sad vraćaš i stvaraš zmije iz štapa?
Ili stvaraš zečeve?
Dat ću ti štap koji izvodi veća čuda.
Nosi ga ispred svog dokonog naroda
i zapovijedi im da rade opeke bez slame.
Kako se to može učiniti? - Neka im to stvori njegov štap.
Ili neka je sami kupe po poljima.
Ali količina opeke ne smije se smanjiti.
Tako bi zapisano i neka tako bude učinjeno.
Arone! Arone, kad ćemo napustiti Egipat?
Nećemo ga napustiti.
Ali Mojsije je obećao.
Rekao si nam da ćemo biti slobodni!
Donio sam vam još veće zlo.
Neka mi Bog oprosti što nisam bolje koristio njegovu moć.
Mojsije, što si nam učinio?
Faraon je naredio da nema više slame,
ali količina opeke mora ostati ista.
Nema slame?
Nemoguće!
Skupljat ćete je noću po poljima.
I vaše žene i vaša djeca.
Da li je to izbavitelj?
Sručio si na nas faraonov gnjev!
Dao si mu mač u ruke da nas ubije!
Kamenuj ga! Kamenuj ga!
Makni se!
Za mnom!
Ode vaš izbavitelj. Sada na traženje slame.
No upamtite, niti jedna opeka manje.
Ja sam te proklela
kad god me je Ramzes uzeo u naručje. Klela sam tebe, a ne njega,
jer te volim.
Mojsije koji te je volio bio je drugi čovjek.
Ne, nije.
Ti misliš da si se promijenio, ali nisi.
Nazivaš sebe prorokom i čovjekom Božjim,
ali ja znam da nisi.
Ni grom s brda ne uzbuđuje tvoje srce,
kao što ti uzbuđuješ moje.
Stajao sam u žaru svjetla Božjeg prisustva.
Nije on taj koji te sad spasio. To sam ja učinila.
Zašto sam od svih muškaraca zavoljela kralja ludih?
No kad sam u tvojem naručju vjerujem ti sve što kažeš.
Zašto se odričeš mene, zašto to uskraćuješ sebi?
Zato što sam vezan uz Boga,
narod i jednu pastiricu.
Pastiricu? Što ti ona može pružiti?
Ukoliko nisi otupio od pustinjskog sunca.
Da li ona...trlja češnjak na kožu?
Ili joj je koža mekana kao moja?
Jesu li joj usne suhe kao pustinjski pijesak?
Ili su joj vlažne i crvene kao jabuka?
Da li joj kosa miriše po mirisnoj smoli?
Ili vonja po ovci?
Postoji ljepota s onu stranu čula, Nefretiri.
Poput mira zelenih dolina i tihih voda.
Ljepota duha koju ti ne možeš shvatiti.
Možda ne.
Ali ljepota duha neće osloboditi tvoj narod.
Doći ćeš meni ili oni nikad neće napustiti Egipat.
Sudbina Izraela nije u tvojim rukama, Nefretiri.
Nije? Tko drugi može omekšati
ili otvrdnuti faraonovo srce?
Da.
Možda si ti lijepa prašina
kojom Bog ostvaruje ono što želi.
Napunite sve posude vodom.
Javi da sedam dana neće biti vode.
Ali ovaj bunar nikad nije presušio. - I rijeka je visoka.
Tko to kaže? - Onaj koji zna.
Napunite posude ili žeđajte.
Mirjam je uvijek u pravu. - Da, idem po još posuda.
Da, Jošua. Ona svaki dan dolazi na bunar.
Čekaj i vidjet ćeš je.
Mudro je što Datan šalje tebe na bunar, Lilija,
inače bi mu vodu otrovali.
Rekoše mi da si mrtva.
Za sve koje volim, Jošua, ja i jesam mrtva.
Datan? - Da. On.
Svojom slobodnom voljom?
Da, svojom slobodnom voljom.
Nisi ničija robinja. Stigao je trenutak izbavljenja.
Ne za mene, Jošua.
Pozdrav tebi, veliki bože Nila!
Tvoje vode koje život daju, krv su Egipta.
Pozdrav tebi, stvoritelju polja,
hranitelju stoke, nositelju brodova,
najvećem među bogovima.
Faraone Egipta! Još se nisi pokorio volji Božjoj.
Pusti moj narod!
Oštrica mača...
Pusti ga da ljudi vide da je lud!
Pokori se Gospodinu
ili će On podignuti ruke svoje protiv voda rijeke.
Došao sam blagosloviti vodu, a ti si došao da je proklinješ.
Vidjet ćemo da li je bog pastira jači od boga faraona.
Vodo života, napoji pustinju
i zazeleni livade.
Arone.
Dodirni vodu mojim štapom.
Gledaj!
Gdje je mlatnuo rijeku, ona krvari.
Voda se pretvorila u krv!
Krv teče iz boga!
Pogledaj kako se širi.
To je krv!
Da upoznaš volju Božju,
sedam će dana Egipat žeđati.
Sedam dana bez vode! - Pomora će zavladati!
Da je i sedam puta toliko,
mađioničarskim trikom nećeš osloboditi narod.
Sveta vodo, očisti tok iz kojeg izlaziš.
I Bog udari zemlju svakojakim zlima,
no faraonovo srce osta tvrdo.
Veliki, čuješ li vapaj Egipta?
Vikali bi i jače da moraju raditi opeke.
Otjeraj ih.
Narod muči žeđ,
žabe, komarci, obadi, bolesti, čirevi.
Ne mogu više.
Zašto mi donosiš te zle vijesti?
Ljudi napuštaju hramove i bogove.
Koje bogove? Vi proroci i svećenici stvorili ste bogove
da bi pljačkali ljude, jer se boje.
I ja sam se uplašio crvenog Nila...
dok ne čuh da je brdo iznad slapova
rigalo crveno blato i otrovalo vodu.
Zar je to djelo štapa koji ti dadoh?
Zar je čudo tvog Boga da su ribe uginule i žabe napustile vodu?
Da se obadi i komarci
roje na strvinama i šire bolesti među ljudima i stokom?
Te su stvari nastale same po sebi, ni po kakvom Bogu!
Sada idi.
Da znaš da ovo stvori Bog!
Tuča će padati iz vedra neba
i gorjeti na tlu!
Tmina će pokriti Egipat
kad se sunce uspne u poljima.
I znat ćeš da je Bog Bog
i poklonit ćeš se volji Njegovoj.
Ni za što na svijetu, neću ti se pokloniti.
Gle, tuča dolazi!
Nakon tri dana tmine u Egiptu,
tvoji će me ministri zvati.
U tri dana tmine,
jecali ste kao djeca u noći.
Sunce je zasjalo nakon tri dana, kao što je Mojsije rekao.
Pusti njegov narod,
ili će Egipat opustjeti od slapova do mora.
Hoće li moj otac osloboditi robove?
Ima li poreza od uginule stoke, od poharane žetve?
Zar strah vlada Egiptom...-ili ja?
Nema vojske koje se bojimo,
no ne možemo na počast mačem?
I najjače se drvo savija.
Ne popušta faraon robu,
već njegovi savjetnici.
Pozvao sam Mojsija na vaš zahtjev.
Narod će te blagosloviti, veliki.
Zar se svijet klanja praznom prijestolju?
Praznom?
Zar je faraon tvrda srca prema vlastitom sinu?
Pustiš li Hebreje, tko će graditi gradove?
Rekao si Mojsiju da rade opeke bez slame.
Sada on traži da gradiš gradove bez opeke!
Tko je rob... a tko je faraon?
Čuješ li smijeh, Ramzese?
Da, smijeh kraljeva
u Babilonu, u Kanaanu,
u Troji...
dok se Egipat predaje Bogu robova!
Uvedite Hebreja.
Odi u vrt. Nije dobro da faraonov sin gleda
kako mu se otac ponižava pred sinom robova.
Sine, stani uz mene!
Jesu li te dani tmine natjerali da vidiš svjetlo, Ramzes?
Hoćeš li sada osloboditi moj narod?
Uzvišeni, neka pisar pročita odredbu.
Daj mi povelju.
Ne možeš se oduprijeti moći njegovog Boga!
Ne znam njegova Boga! A niti ću pustiti narod.
Kad ćeš se napokon poniziti pred Bogom?
Doneseš li još jedno zlo na nas,
ja ću, a ne tvoj Bog,
zarumeniti Nil krvlju.
Kao što su očevi tvojih očeva
Gošen zakrvarili krvlju naše djece!
Sruči li se još jedna pomora na Egipat,
zbog tvoje će je riječi Bog donijeti.
I nastat će takav vapaj širom zemlje
da ćeš sigurno dozvoliti narodu da ode.
Ne dolazi mi više, Mojsije,
jer onoga dana kad ponovo ugledaš moje lice,
sigurno ćeš umrijeti.
Tako neka bude zapisano.
Dat ću odgovor ovom leglu robova
i njihovom Bogu, koji će svijet pamtiti!
Zapovjedniče,
pozovi kočije iz Talisa.
Još će se jedno zlo sručiti...
samo ovaj puta na robove Gošena!
Svaki prvorođeni mora umrijeti
počevši sa sinom Mojsijevim.
Ti si pastirica koju je Mojsije oženio?
Kraljica Egipta prelijepa je... kao što mi je rekao.
Muž mi nije ovdje.
Ovo je Mojsijin sin?
Da, to je naš sin.
Što želiš od nas?
Mene se ne moraš bojati.
Bojala sam se samo njegova sjećanja na tebe.
Uspjela si ih izbrisati.
On nas je obje zaboravio.
Ti si ga izgubila kad je tražio Boga.
A ja, kad ga je našao.
Tebi je barem sina ostavio.
Ja sam ovdje da mu sina spasim.
Od koga?
Od faraonove naredbe
da prvorođeni Izraela mora umrijeti.
Umrijeti?
Bože Abrahamov!
Ne daj da to učine! Ne djeci!
Karavana za Midjan čeka tebe i tvojeg sina.
Odvest će te tamo mojom kočijom.
Čudim se da si me opazio.
U dvoru jutros nisi.
Zašto? Bojiš li me se?
Što želiš, Nefretiri?
Tebe, Mojsije. Sve oko nas bliži se kraju!
Ti ćeš uništiti Egipat ili će Egipat uništiti tebe.
Pripadam tebi, Mojsije.
Ona je otišla sa sinom u Midjan.
Zašto je otišla?
Znala je da bi ti spasio drugu djecu prije svoga sina.
Od čega?
Ramzes skuplja vojsku...
Zašto? Reci mi zašto!
Da uništi prvorođene Izraela.
Bože!
Moj Bože! Iz njegovih usta dolazi tvoja presuda.
Spasila sam tvog sina!
Nije moj sin taj koji će umrijeti!
Nego prvorođeni Egipta! TVOJ sin, Nefretiri!
Nećeš se usuditi dići ruke na faraonova sina!
Tvrda srca faraon se narugao Bogu i donio smrt vlastitom sinu!
Ali on je MOJ sin, Mojsije. Nećeš mu valjda nanijeti zlo?
Ja sam po sebi nisam ništa. Božja me moć koristi da vršim Njegovu volju.
Nećeš dozvoliti da on to meni učini.
Ja sam spasila tvog sina.
Ja ne mogu tvoga.
Tvoj Bog tebe sluša, Mojsije.
U ponoć, razoritelj će doći u Egipat
i svi će prvorođeni umrijeti,
od sina faraona
do sina njegovih slugu.
Kao princ Egipta ti si me grlio.
Kad si bio osuđen rob
bacila sam se pred tvoje noge
jer sam te voljela.
Gospodin izvršava presudu!
Vrati se sinu.
Tvoja ljubav za mene jača je od Božje moći.
Ti nećeš ubiti mojeg sina.
Odvrati od nje gnjev svoj, o Gospode!
Smrt mi dolazi
da me oslobodi.
Smrt mi dolazi...
Ne, Lilija, smrt ti neće doći.
Jošua, riskiraš život svojim dolaskom ovdje.
Ti si prvorođeni! - I ti si.
Krvlju janjeta označavam vrata
da te anđeo smrti zaobiđe.
Dovoljno je da si mi došao.
Ja sam izrod svoga naroda.
Ne spašavaj me od smrti, Jošua, spasi me od života.
Sutra nam donosi novi svijet.
Nema novog svijeta, ni krvi na ovim vratima!
Datane, to će joj spasiti život! Bog je tako Mojsiji obećao!
Mojsije ima riječ, a faraon ima koplja.
Zapamti, Jošua, sama je odabrala da bude moja.
"Makar stojimo u sjeni smrti,
"Gospodin je naš Bog. Samo je jedan Gospodin."
"Gospodin je samo jedan."
"Zaštiti nas u toj noći groze, kralju svemira."
Zašto se svi boje?
Zašto je ova noć drugačija od ostalih?
Jer će nas noćas Gospod izbaviti iz ropstva Egipta.
Ne boj se užasa ove noći...
Faraonovi vojnici!
Ili gore!
Ili strijele koja danju leti...
Bitija!
U strahu od tvog Boga, oslobodiše me.
Može li stranac ući?
Nema stranca među onima koji traže milost Božju.
Moji nositelji?
Svi koji žeđaju za slobodom mogu doći.
Tama smrti proći će noćas preko nas.
Sutra će zasjati svjetlo slobode
kad krenemo iz Egipta.
ldem s tobom, Mojsije.
Egipatska princeza?! - Iz kuće faraona?!
Obožavateljica idola!
Ova žena me je izvukla iz Nila
i dovela me na stazu spoznaje.
Mered, prinesi stolac za kćer faraona.
Jarka svjetlost zrači iz tvog lica.
Možda ću je jednom spoznati.
On je Božji glasnik, princezo.
Ako nije zabranjeno gledati dah zla,
tad gledaj, jer ono je tu.
Ne gledaj, Eleazar.
Zatvori vrata, nek smrt prođe.
Hoće li proći, Mojsije? Hoće li proći?
Tako je Bog obećao, Elišeba.
"Blagoslovljen budi, Gospode
"koji daješ kruh iz zemlje."
Prođi! Prođi!
Nikakvo vas zlo neće zadesiti...
niti će vam počast prići.
Tisuće će pasti pred Tvojim pogledom...
Zašto jedemo kruh beskvasni i gorke trave?
Brže! Drugim putem!
Trave nas podsjećaju na gorkost našeg ropstva,
a ovo je kruh hitnje.
Ove ćete se noći sjećati iz pokoljenja
u pokoljenje, dovijeka.
Vrati mi moje dijete!
Oni su moj narod! - Svi su narodi Božji.
Smrt je oko nas!
Ali mimoilazi one koji vjeruju u Gospodina.
Upamti, Eleazar...
On je prošao iznad tvoje kuće.
Zar se satnici Egipta boje noćne magle?
Smrtni vapaj je posvuda. - Đavolja posla! Gle!
Pamtim bitke već 30 godina,
ali do noćas nisam znao za strah.
Pomagaču!
Neka se satnici pridruže vojnicima.
Udarit ćemo u cik zore.
Ni jedan prvorođeni Hebrej neće živjeti.
Pusti ih da odu,
inače smo svi mrtvi.
Bio je tvoj sin?
Moj prvorođeni.
Nema magičnog lijeka, ne pomaže čarolija.
On je faraonov prvorođeni.
Nemamo lijeka za to...-zlo.
Oče.
Sine.
Tvoje je prokletstvo na njemu.
Od koga si to čula? - Od Mojsija.
Nisam pustio njegov narod
zbog toga što je tvoj zmijski jezik otvrdnuo moje srce.
Samo si htjela da Mojsije ovdje ostane,
a za prijestolje nisi marila...
a ni za mog sina.
Molila sam Mojsija za njegov život.
Sjena smrti je na njegovom licu.
Ne... On neće umrijeti.
Satniče!
Uzmi najbrža kola i dovedi mi Mojsiju.
Dovest ću ga, moćni.
On je moj jedinac.
Pobijedio si, Mojsije.
Noga roba gazi vrat Egipta.
Bio si spašen iz Nila da budeš moje prokletstvo.
Tvoja je sjena pala između mene i mog oca,
između mene i slave
između mene i kraljice.
Sada tvoja sjena sve ispunjava smrću.
Odlazite odavde ti i tvoj narod,
oslobađam vas.
Niti nas je oslobodila tvoja riječ,
niti moja ruka, faraone.
Božja nas je moć oslobodila.
Dosta riječi!
Povedi svoj narod, svoju stoku, svog Boga i svoju pomoru.
Uzmi što želiš iz Egipta. Ali idi!
Gospode Bože...
Svojom jakom rukom, izbavljaš nas iz gorka ropstva.
Sutra idemo kao slobodan narod...
gdje će svaki žeti što je zasijao,
a kleknut će samo za molitvu.
Otići ćemo s našim mladima i starima,
s našim sinovima i kćerima,
s našim jatima i stadima...
jer ja znam da je Gospodin velik
i da je On iznad svih bogova.
Mrtav je...
Sokar, gospodaru Donjeg svijeta...
Ja, koji sam zanijekao bogove Egipta,
klanjam se pred tobom.
Pokaži da imaš moć, jaču od boga Mojsijeva
i vrati život koji je on oduzeo mom sinu.
Dovedi njegovu dušu preko Jezera smrti
među žive ljude,
a ja ću ti podignuti hram moćniji od piramida.
Usliši me, strašni gospodaru mraka...
Ustani, Izraele!
Pogledaj zoru slobode!
I nakon grozne zagušljive noći
svane dan, kakav svijet ne vidje.
A s istoka i zapada, sjevera i juga
dođoše sa svime što su imali, goneći svoja jata i
stada ispred sebe.
Deseci, stotine, tisuće,
nepregledna rijeka ljudi, životinja i tereta
i mnogo stoke
proticala je ispred kamenih nogu sfingi.
Ispred četiri ogromna kipa Ramzesa
isklesanih njihovim znojem i krvlju
iz tvrdog kamena,
narod je ustao i sloboda je nastala na svijetu.
Djede, imaš li Rebeku?
Nemam je.
Ovdje je korito. Veži ga o rame.
Ovo je blagoslovljen dan!
Ovdje je Rebeka! - Hvala!
A stoka? - Kreće put vratiju.
Rahela, pomozi mi s jarmom.
Nemoj zaboraviti ulje za kupanje!
Kamo idemo?
U zemlju meda i mlijeka!
Nisam nikad kušala med. Kojim putem?
Daleko od biča! Sloboda vam neće navlažiti grla, napunite mješine.
Ovo je kuća guvernera! Ne smijete ući.
Van! Svi!
Zašto ste tu? Nisam namazao krv na vrata.
Tada kamen krvari!
Tvoj klesar je to učinio.
Svo tvoje zlato ne može izbrisati taj znak s vratiju...
ni iz mog srca.
Zato ćeš hodati sve do...
Kamo idemo? Znate li, kamo?
U pakao, nadam se!
Kao ni Datan, nisu znali kamo idu,
a niti su, kao ni stada koja su gonili, marili za to.
Sad na jarmu nosiše drugi teret.
I krenuše s njima
vinogradari, sijači,
svaki u nadi da će sjesti pod vlastitu lozu i maslinu.
U ovom veličanstvenom kaosu,
Jošua je taj koji unosi red i smisao.
Postavite zastavu ispred svakog plemena.
Leviti u sredinu, Jude desno, Efrajimi lijevo. -Hajde!
Pazite kuda idete! Pazite na moje guske!
Aron i starci nose leš u mrtvačkom pokrovu, djede.
Josipove kosti da počivaju u njegovoj zemlji.
Nubijci, djede!
Kola s blagom! - Plijen iz Egipta.
Svi koji su se mučili, dijelit će zlato! Drži, dečko!
Za slijepca!
Zlatno telešce s rogovima.
ldol. Za obožavatelje idola.
Nositelji vatre!
Noću postavite vatre ispred zastava
da svi mogu upaliti baklje!
Eleazar, dodaj to na kola.
Sad kolijevku...
Imam kola za primalje i liječnike.
Postavi ih tamo...
Platit ću ti dvostruko za svaki udarac, Datane!
Da li je to dan za zle namjere? - Osjetio sam tvoj bič!
Lilija nije rob, Datane! Nosi sam svoju strvinu.
Neka nju voze!
Sad, brate, imamo nove goniče robova!
Više ne služimo gospodare!
Da, ali ne za dugo.
Ovdje, starico. Tako. - Jošua!
Napravite put za guvernera!
Ti znaš tko sam. - Znam tko ste bili, guverneru.
Javi Ramzesu da se vraćam.
Neka taj ološ slijedi Mojsija u pustinju,
ali kad im se oči užare od sunca,
kad im raspucane usne prokrvave žeđu,
kad im se trbuh stisne glađu,
proklet će ime Mojsijevo i njegova Boga.
Tada ću ih ja vratiti faraonu i u jame.
Toliko ih je.
Toliko.
Kako ću naći tvoj put kroz pustinju, Gospodine?
Kako ću naći vode u pustinji za ovo mnoštvo?
Mojsije...- narod se skupio.
Tad krenimo put brda Božjeg,
kako bi On u naš um i naša srca zauvijek upisao svoje zapovijedi!
Krenimo, hvaleći Njegovo moćno ime!
Riječ je dana. - Nek se trube oglase!
Čuj, o Izraelu! Upamti dan,
kad te snažne ruke Gospodina vodiše iz ropstva!
Gospodin je naš Bog! Gospodin je jedan!
Hajde! Guraj! - Hajde!
400 godina u ropstvu i danas se ne želi pomaknuti!
Bog je jedan! Hvalimo Boga...
Bože, hvala ti...
Moja nosiljka ga može nositi.
Ishlapio sam kao voda,
snaga mi se isušila u prah... smrti.
Zasadit ćemo tvoju smokvu! - Djeca će jesti njene plodove!
Čuješ li ovo?
Imaš jakog sina!
I on povede svoj narod iz Egipta u radosti i sreći.
Izveo ih je iz Egipta
kao što orao na krilima nosi svoje mlade.
Ali... srce faraona je opet otvrdnulo.
Koliko ćeš još dana i noći moliti?
Zar te on čuje?
Strašni Bože tmine...
zar nisi veći od Mojsijeva boga?
Digao sam glas do tebe,
ali se život nije vratio u tijelo moga sina.
Čuj me! - On te ne može čuti.
On je komad kamena s ptičjom glavom.
On će me čuti.
Ja sam Egipat.
Egipat? Ti nisi ništa.
Pustio si da Mojsije ubije mog sina. Nikakav ga bog ne može vratiti.
Što si ti učinio Mojsiju? Kako je umro?
Je li molio za milost dok si ga mučio?
Odvedi me do njegova leša! Hoću ga vidjeti, Ramzes!
Ovo je moj sin.
On bi bio faraon
i vladao svijetom.
Tko sad žali za njim?
Čak ni ti. Mojsije ti je sve na što misliš.
Nećeš vidjeti njegovo tijelo. Istjerao sam ga iz Egipta.
Ne mogu se boriti protiv moći njegovog Boga.
Njegova Boga? Svećenici kažu da je faraon bog.
Ali ti nisi bog, ti si i manje od čovjeka.
Slušaj, Ramzes.
Mislio si da sam zla kad sam otišla Mojsiji i imao si pravo.
Da ti kažem što se dogodilo?
Odbio me kao uličnu bludnicu.
Mene, Nefretiri, kraljicu Egipta!
Sve što ti želiš od mene, on nije želio uzeti.
Čuješ li smijeh, faraone?
Ne smijeh kraljeva,
već robova u pustinji!
Smijeh?
Sine, grob ću ti dići na njihovim smrvljenim tijelima!
Tko umakne, neka mu sjeme bude razneseno i prokleto zauvijek!
Moj oklop. Ratnu krunu.
Smijeh?
Pretvorit ću smijeh robova u krik bola.
Upamtit će ime Mojsijevo,
po smrti ispod kotača mojih kola!
Ubij ga vlastitim rukama.
Trube. Nek se čuju trube. Zovite straže na kulama.
Skupite sva kola na vratima grada.
Pokoravam se!
Nura i Tibs će vući moja kola.
Vratit ću vam blago vaših hramova.
Vrati mi ga umrljanog njegovom krvlju.
Hoću!
Da je pomiješam s tvojom!
Stražo, pozdrav!
Živio!
Živio, faraon!
Sjetite se svog prvorođenog!
Smrt robovima!
Smrt njihovom Bogu!
Živio!
Naprijed!
Čuješ li grmljavinu s onu stranu mora?
Ne, dolazi iz pustinje.
To je topot konja!
Gledaj! Faraonova kola!
Pritješnjeni smo uz more! Javi sjevernim šatorima!
Jošua?
To je Jošuin rog!
Svi na prijevoj! Dovedite konje, kola...-Napravite barikade.
Zašto uzbuna?
Faraon napada! Zatvorite prolaz kolima!
Žene i djeca na obalu!
Donesite lopate, pijuke!
Čujte me! Čujte me!
Zar mogu pijuci zaustaviti strijele, vaše taljige zaustaviti njihova kola?
Žene, želite li vidjeti kako vam muževi ginu?
Mojsije! Faraonova kola! Naredio sam ljudima da zatvore prolaz!
Ne možemo se protiv njih boriti! - Daj nalog da se povuku, Jošua.
Povući se? Kamo? U more?
U ruke Božje.
Izbavitelj? Da, on vas je izručio smrti!
Pogledajte! Pogledajte!
Mojsije je kriv za ovo! Predajte ga faraonu!
Da! Kamenujte ga!
Mojsijev je Bog slab general! Nije mu ostavio uzmak.
Deset ste puta vidjeli čuda Gospodnja,
a još uvijek ne vjerujete!
On je lažni prorok koji vas vodi u smrt!
Kamenujte ga! Kamenujte ga!
Slušajte Mojsija! On kazuje volju Božju!
Zbog mene će stati! - Kola u jurišu ne poznaju stalež.
Nije bilo dosta grobova u Egiptu,
pa si nas poveo da umremo u divljini!
Ne bojte se!
Stojite mirno i gledajte spas Gospodnji!
Vatreni stup. - To je duh Božji.
Kroz njih!
Ne, moćni! Božju vatru ne možeš slomiti!
Skupite svoje obitelji i stada. Moramo brzo krenuti.
Kuda? Da se utopimo u moru?
Do kada će vatra zadržavati faraona?
Nakon ovog dana, nikada više nećete vidjeti njegove kočije!
Ne! Poginut ćeš pod njima!
Gospodar nad vojskama borit će se za nas!
Gledajte njegovu moćnu ruku!
Vjetar otvara more!
Bog otvara more svojim dahom!
Povedi ih sredinom mora. - Neka bude volja Njegova!
Otvara more pred njima, a naš put vatrom zatvara.
ldemo. Ljudi ne mogu ratovati protiv boga!
Bolje umrijeti u boju s bogom, nego živjeti sramno.
Hvalite Boga i idemo dolje!
Bog nas je izbavio!
Pomozite nam! - Pustite kotače!
Vucite - da spasite život!
Zar ti život toliko vrijedi?
Sačuvajte kruh, ako možete!
Neka vam Kaleb pomogne s kolima!
Mojsije, stani na stijenu da te ljudi vide i imaju nadu!
Iznad nas!
Vatra nestaje!
Najavi potjeru!
Zaustavite kočije!
To je posao za krvnika, a ne za faraona.
Pobijte ih sve,
ali Mojsija mi dovedite živog!
Kopljima, naprijed!
Ovdje!Uzmi ga! -Čekaj!
Djede, pogledaj, dolaze konji!
Kočije! Trči!
Bolje je robovati Egipćanima, nego ovdje umrijeti!
Tko će odoljeti moći Božjoj?
Svojim si dahom digao oluje
i more ih je prekrilo!
Tko je tebi ravan, o Gospode?
Na vijeke vjekova... ti si Bog!
Gospodin je naš Bog! Gospodin je jedan!
Prije nego udariš... pokaži mi njegovu krv na svojem maču.
Nisi ga mogao ni ubiti.
Njegov bog JE Bog.
I Mojsije povede IzraeI od Crvenog mora
u pustinju Sinaja
i ulogoriše se pred Svetim brdom.
Kad ljudi vidješe
da se Mojsije dugo ne vraća s Brda,
oni se okupiše.
Može li itko živjeti na tom vrhu 40 dana i 40 noći?
Može, voljom Božjom! - Tko zna volju Božju?
Znaš li ti? Znam li ja? Ili ti, Sefora?
Njegova ucviljena žena.
Došla je potražiti svog muža među nama.
Ali čak ni ona ne gaji više nadu da je živ!
Mojsije se popeo na zabranjeno tlo da primi Božji zakon!
Da, ali se nije vratio!
Dijelimo tvoju bol. Suosjećamo.
Ali, zar će nas sućut odvesti u zemlju meda i mlijeka?
Sad nemamo vođu!
Mojsije će se vratiti...
Zar bi Bog koji je pokazao tolika čuda
dopustio Mojsiju da umre, dok ne završi svoje dijelo?
Njegova majka! Tako je lijepa nada njegove majke!
No, ima još majki među nama!
Što će biti s vašom djecom?
Moramo imati vjeru! - Vjeru u što? U tebe, Arone?
Možeš li nas ti odvesti u obećanu zemlju?
Znaš li gdje je? - Preko pustoši!
Tko će nas onda voditi? - Ti, Datane!
Kamo vas ja mogu odvesti, nego u Egipat?
Gdje nas čeka smrt? - Ne! Gdje ima hrane!
Faraon će nas ubiti. - Ne ako nosimo kip boga egipatskog!
Izradi jednog, Arone. - On zna umijeće hrama!
Ne, neću!
Neće!
Radije će gledati kako trunemo u ovoj pustoši.
Napravit ćeš boga za nas!
Zlatnog boga! Zlatno tele!
Karun će biti njegov veliki svećenik!
Donesite košare! Kantice! Posude! Sve što imate!
Skinite naušnice, narukvice, ogrlice...
Aron će od njih izraditi zlatno tele!
Zlato koje smo uzeli u Egiptu! - Tamo!
Iz gorućeg grma, o Gospode,
ti si me zadužio da dovedem narod do Svetog brda
da vidi Tvoju slavu i primi Tvoj zakon.
Što nisam izvršio?
Ja sam...
JA sam Gospodin, Bog Tvoj.
Nemoj imati drugih bogova uz mene.
Ne pravi sebi lika ni obličja bilo čega što je na nebu.
I oni obložiše kip suhim zlatom!
Aron ga je isklesao, čekićem zagladio,
ljudskom predanošću i umijećem izradio.
I čavlima ga pričvrstio da se ne miče.
A udarcima čekića o nakovanj,
spljoštiše rastopljeno zlato u tanke pločice.
Sve su blago skupili u ložište
i topili ga vatrom.
Obukoše se u raskošno ruho,
s koprenama plavim, ljubičastim i crvenim, finim tkaninama iz Egipta.
I žene izgaziše grožđe Midjana u novo vino.
Ne izusti ime Gospodina Boga svog uzalud.
Spomeni se da slaviš dan Gospodnji.
Poštuj oca svoga i majku svoju.
Ne ubij.
I ljudi počiniše veliki grijeh,
načinivši sebi boga od zlata.
I nosiše ga na ramenima i radovaše se,
govoreći, "Ovo je naš bog, O Izrael."
Zar ste vi, koji žalite za Mojsijem, bojite pogledati novog zlatnog boga?
Bili su kao djeca koja izgubiše vjeru.
Raskalašeni, pokvareni, buntovni prema Bogu.
Jeli su kruh zla
i pili vino nasilja.
Radili zlo pred očima Gospodnjim.
Vikali su:
"Zlatni nam je kip donio radost"
i obožavali su zlatno tele i prinosili mu žrtve.
Ovdje je tvoja žrtva!
Ne učini preljuba.
Ne ukradi.
Ne svjedoči lažno
na bližnjega svoga.
Ne poželi ni jedne stvari bližnjega svoga.
Napisano prstom Božjim.
ldi! Odnesi ih dolje,
jer se tvoj narod izopačio.
Narod se bacio na jelo, igru i piće.
Bijahu kao djeca ludih
i skinuše odjeću svoju.
Oni zli bijahu kao uzburkano more
čije vode izbacuju nečist i prljavštinu,
te padahu iz zla u zlo tako da opakijih nije bilo.
Tukli su se i opijali,
jer su postali sluge grijeha.
Pojaviše se sva djela bezbožja i bluda,
preljuba i grijeha,
pohote, idolopoklonstva, neumjerenosti,
taštine i gnjeva,
sve nošeno nepravednošću i opakim sklonostima.
Aron je znao da ih je on odveo u tu sramotu.
Abiram! Korah! Vežite žrtvu konopima
o rogove žrtvenika!
Božja svjetlost izbija iz tebe, Mojsije!
Ne kleči preda mnom, Jošua.
Ove kamene ploče...
pismo je Božje.
Njegovih Deset zapovijedi.
Iz tabora dopire buka rata.
Nije to buka rata,
već pjesme i bančenje.
Mojsije!
Jošua!
Jao tebi, o Izraele!
Težak ste grijeh počinili pred Gospodnjim očima!
Dostojni niste da primite njegovih Deset zapovijedi.
Arone!
Okupismo se protiv tebe, Mojsije!
Previše sebi prisvajaš.
Nećemo živjeti po tvojim zapovijedima.
Nema slobode bez zakona.
Čijih, Mojsije? Tvojih?
Urezao si ove ploče da nad nama vladaš?
Tko je na strani Gospodina, nek" mi priđe!
Ja sam!
Ti si nam nanio prokletsvo. - Datan i narod prisiliše me.
Nije vam pokazao med i mlijeko! Ja sam vam pokazao zlatnog boga.
Pođite sa mnom! Slijedite me!
Bogohulnici! ldolopoklonici!
Pit ćete zato gorke vode!
Bog je danas pred vas stavio
Svoje zakone života i dobra
smrti i zla.
Oni koji neće po tim zakonima živjeti,
umrijet će po njima!
I zapali se gnjev Božji protiv Izraela.
Da iskuša da li će poštivati Njegove zapovijedi,
natjerao ih je da lutaju pustinjom 40 godina,
sve dok pokoljenje koje je činilo zlo pred očima Gospodnjim
nije nestalo.
No, Mojsijevo oko se nije zamaglilo, niti je njegova prirodna snaga opala.
I uspeo se s nizina Moaba na planinu Nebo
i Gospodin mu pokaza svu zemlju
s onu stranu rijeke Jordan.
Bog bijaše ljut na mene
jer ga nisam poslušao
i reče mi "Pogledaj ovu zemlju svojim očima.
"jer ti nećeš prijeći ovu rijeku Jordan."
Tad ću i ja ostati.
Gospodin me zove, Sefora. ldem sam.
Gle, Mojsije.
Narod je došao do rijeke Jordan.
U škrinji nose zakon koji si im ti dao.
Učio si ih da ne žive samo od kruha.
Ti si baklja Božja koja obasjava put u slobodu.
Volim te.
Jošua, zadužujem te i dajem ti snagu,
jer ti ćeš prijeći Jordan i voditi narod.
Ja i moja kuća - mi ćemo služiti Gospodina.
Mered, daj mi knjige.
Eleazar...-stavi ovih pet knjiga u škrinju zavjetnu
uz ploče Deset zapovijedi,
koje nam je Bog vratio.
ldite. Nosite glase slobode kroz sve zemlje,
svim stanovnicima.
TAKO BI NAPISANO TAKO ĆE BITI I IZVRŠENO.
IZLAZNA MUZIKA