DJANGO DEZLĂNŢUIT
Cu doi ani înainte de Războiul Civil
undeva în Texas
Cine se împleticeşte acolo, pe întuneric ?!
Spuneţi ce vreţi sau pregătiţi-vă să vă ard în aripioară !
Calm, domnilor. Nu vă vreau răul.
Sunt doar un călător ostenit.
Ho, băiete !
O seară răcoroasă bună, dlor.
Caut nişte negustori de sclavi cunoscuţi sub numele de fraţii Speck.
Voi sunteţi oare ?
- Cine vrea să ştie ? - Ei bine, eu.
Eu sunt dr. King Schultz. Ăsta e calul meu, Fritz.
- Ce fel de doctor ? - Dentist.
Voi sunteţi fraţii Speck ?
Şi aţi cumpărat sclavii ăia la licitaţia din Greenville ?
- Şi ce ? - Doresc să conversez cu voi.
Vorbeşte engleză.
Îmi cer scuze.
Iertare. E a doua limbă.
În inventarul vostru, mi s-a dat de înţeles,
există un specimen pe care doresc să-l achiziţionez.
Bună, amărâţilor !
Există vreunul printre voi care a fost rezident
pe plantaţia Carrucan ?
Eu sunt de pe plantaţia Carrucan.
Cine a spus asta ?
Cum te numeşti ?
Django.
Atunci eşti exact cel pe care-l caut.
Ştii care sunt fraţii Brittle ?
Care ?
Big John.
Ellis.
Roger.
Uneori i se spune Micul Raj.
Erau supraveghetori pe plantaţia Carrucan.
Nu mai sunt.
Spune-mi... Dacă i-ai vedea pe oricare dintre aceşti oameni,
- i-ai recunoaşte ? - Hei.
- Nu mai vorbi aşa cu el. - Cum ?
Aşa.
Prietene, încerc doar să determin...
Vorbeşte engleză, fir-ar să fie !
Calmaţi-vă.
Sunt doar un client care încearcă să facă o tranzacţie.
Nu-mi pasă. Nu vând. Acum pleacă.
Nu fi ridicol. Fireşte că-s de vânzare.
Mişcă-te.
Prietene, te-a luat valul cu gestul tău dramatic
sau îndrepţi arma spre mine cu intenţii letale ?
Ultima şansă, ferchezuitule.
Prea bine.
Îmi pare rău că ţi-am împuşcat animalul, dar nu voiam să faci ceva necugetat
înainte să-ţi vii în fire.
Ticălos blestemat !
L-ai împuşcat pe Roscoe !
Ei bine...
Şi l-ai omorât pe Ace !
L-am împuşcat pe fratele tău doar când m-a ameninţat.
Şi cred că am...
Unu, doi, trei, patru.
...cinci martori care pot atesta asta.
- Picioru-i rupt ! - Fără îndoială.
Dacă ţi-ai limita văicăreala,
aş vrea să termin interogarea tânărului Django.
Fir-ar al dracului !
După cum spuneam,
dacă i-ai vedea din nou pe fraţii Brittle, i-ai recunoaşte ?
Da.
American vândut !
Aşadar, dle Speck...
Dle Speck, cât, pentru tânărul Django ?
Urâtă treabă fierul ăla...
Poţi să ţii asta un moment ?
Mulţumesc.
Django, suie-te pe calul ăla.
Şi, în locul tău,
aş lua haina aia de iarnă pe care răposatul Speck a lăsat-o în urmă.
Cioară ! Să nu te atingi de haina fratelui meu !
Fir-ar să fie !
100, 10...
...20...
...şi 5...
...pentru tânărul Django.
Şi cum lui n-o să-i mai trebuiască,
aş vrea să cumpăr mârţoaga fratelui tău.
Şi, dle Speck...
Mă tem că voi avea nevoie de un act de vânzare. Ai aşa ceva ?
Du-te dracului, dentistule !
Bănuiam eu.
Nicio grijă. Am venit pregătit.
Mulţumesc.
Ăsta va servi numai bine ca act de vânzare.
Iar voi, amărâţilor...
După cum văd eu,
când vine vorba despre ce e de făcut în continuare,
voi, domnilor, aveţi două opţiuni.
Unu:
după ce plec, aţi putea să ridicaţi animalul de pe fratele Speck rămas
şi să-l duceţi în cel mai apropiat oraş.
Care ar fi la cel puţin 37 de mile înapoi, de unde aţi venit.
Sau doi:
aţi putea să vă scoateţi lanţurile,
să luaţi puşca aia,
să-i trageţi un glonţ în cap, să-i îngropaţi adânc pe amândoi
şi să vă îndreptaţi spre o zonă mai luminată din această ţară.
E alegerea voastră.
Şi dacă, întâmplător, există pasionaţi de astronomie printre voi,
Steaua Nordului e aceea.
Pa, pa !
Staţi un pic, băieţi. Hai să vorbim despre asta.
Trebuie să fiţi rezonabili într-o situaţie ca asta.
Nu sunt un tip rău. Îmi fac doar datoria.
Blueberry, nu ţi-am dat eu ultimul meu măr ?
Uite, băieţi.
Duceţi-mă la doctor în El Paso şi vă dau libertatea.
Nu. Nu, vă rog.
Bun acum.
Aş vrea să iei două din astea diseară
şi de dimineaţă...
E un negru pe cal.
La ce se holbează toată lumea ?
N-au mai văzut negru călare.
Bună dimineaţa, hangiu !
Două beri pentru doi călători osteniţi.
E încă devreme. Deschidem abia peste o oră.
Şi-atunci o să servim micul dejun.
Ce naiba crezi că faci, băiete ?
Scoate cioara aia de-aici !
Ajutor ! Ajutor !
Hangiu !
Nu uita, cheamă şeriful, nu şeriful federal.
Şerife ! Ajutor !
Păcat.
Acum trebuie să facem singuri pe barmanul.
Stai jos, băiete.
Ce fel de dentist eşti ?
În ciuda trăsurii, n-am mai practicat stomatologia de cinci ani.
Dar în ziua de azi, practic o profesie nouă.
Vânător de recompense.
Ştii ce e un vânător de recompense ?
Nu.
Ei bine...
Aşa cum negustorii de sclavi vând vieţi umane pe bani,
vânătorul de recompense vinde cadavre.
Pălăria.
Noroc !
Statul pune o recompensă pe capul unui om.
Eu îi iau urma, îl găsesc, îl omor.
După ce-l omor, transport cadavrul la autorităţi,
şi uneori e mai uşor de zis decât de făcut,
arăt cadavrul autorităţilor, dovedind că da, chiar l-am omorât,
moment în care autorităţile îmi dau recompensa.
Aşa că, precum sclavia, e o afacere cu carne pentru bani.
Ce e aia recompensă ?
E ca o răsplată.
Omori oameni ? Şi ei te răsplătesc ?
Anumiţi oameni, da.
Oameni răi ?
Cu cât sunt mai răi, cu atât răsplata e mai mare.
Ceea ce mă aduce la tine.
Şi trebuie să recunosc că sunt un pic încurcat în privinţa ta.
Pe de o parte, dispreţuiesc sclavia.
Pe de alta, am nevoie de ajutorul tău.
Şi dacă nu eşti în măsură să refuzi, cu atât mai bine.
Aşa că, deocamdată, am să folosesc inepţia asta de sclavie în avantajul meu.
Cu toate astea, acum că am spus asta,
mă simt vinovat.
Aşa că aş vrea ca noi doi să facem o învoială.
Îi caut pe fraţii Brittle.
Cu toate astea, în acest scop, am un mic dezavantaj,
deoarece nu ştiu cum arată.
Dar tu ştii. Nu-i aşa ?
Ştiu cum arată, da.
Bine.
Uite învoiala.
Vii cu mine până îi găsim.
Unde mergem ?
Am auzit că cel puţin doi dintre ei
sunt supraveghetori în Gatlinburg, dar nu ştiu unde.
Asta înseamnă că o să vizităm toate plantaţiile din Gatlinburg până-i găsim.
Şi când îi găsim,
tu mi-i arăţi şi eu îi omor.
Dacă faci asta,
sunt de acord să-ţi dau libertatea şi 25 de dolari de frate Brittle.
Asta înseamnă 75 de dolari.
Şi parcă chemat, uite-l şi pe şerif.
Bun, băieţi, distracţia s-a terminat.
Afară !
Calmaţi-vă, oameni buni.
Vedeţi-vă de treaba voastră.
Caraghioşii ăştia o să plece în curând.
Acum, de ce vreţi să veniţi în oraşul meu şi să faceţi necazuri ?
Şi să-i speriaţi pe oamenii ăştia cumsecade.
Nu aveţi nimic mai bun de făcut
decât să veniţi în oraşul lui Bill Sharp
să vă arătaţi fundul ?
Ce i-ai făcut şerifului nostru ?
Acum poţi chema şeriful federal.
Şerife federal ! Şerife federal !
- Aşteptăm înăuntru ? - Nu putem pleca ?
După tine.
Mutaţi trăsura aia vizavi de bar.
Vreau şase oameni, şase puşti în spatele ei.
Vreau doi oameni, două puşti pe acoperişul ăsta
şi alţi doi pe ăla.
Toate ţevile aţintite asupra uşii din faţă.
Să-l ia cineva pe bietul Bill din drum.
Tu, ăla din bar !
Avem o sută de puşti îndreptate spre toate ieşirile din clădire.
Ai o şansă să scapi cu viaţă de-aici.
Tu şi negrul tău ieşiţi imediat cu mâinile deasupra capului. Acum !
Şerifului federal am plăcerea să mă adresez ?
Da.
Sunt şeriful federal Gill Tatum.
Minunat, şerife.
Am lăsat toate armele
şi, exact cum m-ai instruit,
sunt gata să ies afară
cu mâinile ridicate deasupra capului.
Sper că în calitate de reprezentant
al sistemului de justiţie al Statelor Unite ale Americii,
n-o să fiu împuşcat în stradă
de tine sau vreunul din ofiţerii tăi,
înainte să apar în curtea de judecată.
Cum i-ai făcut tu şerifului nostru ?
L-ai împuşcat în stradă ca pe un câine !
Da, exact asta vreau să spun !
Am cuvântul tău de om al legii
că n-o să mă împuşti în stradă ca pe un câine ?
Oricât de mult ne-ar plăcea tuturor să vedem aşa ceva,
nimeni n-o să trişeze călăul în oraşul meu !
Mi se pare corect, şerife. Venim.
Sunt cam încordaţi acolo.
Nu face mişcări bruşte şi lasă-mă pe mine să vorbesc.
Veniţi.
- Sunteţi neînarmaţi ? - Da.
Şerife Tatum, pot să mă adresez ţie şi ajutoarelor tale
şi întregului oraş Daughtrey
vizavi de incidentul care a avut loc ?
Spune.
Numele meu e dr. King Schultz.
Ca şi tine, şerife, sunt angajat al Curţii.
Cel mort în ţărână,
pe care cetăţenii din Daughtrey l-au ales ca şerif,
ştiut sub numele de Bill Sharp,
e, de fapt, un nelegiuit pe nume Willard Peck,
pe capul căruia s-a pus o recompensă de 200 de dolari,
mort sau viu.
Ei drăcie !
Sunt conştient că asta e, probabil, o veste tulburătoare.
Dar sunt dispus să pariez
că omul ăsta a fost ales şerif cândva în ultimii doi ani ?
- Da. - Ştiu asta pentru că acum trei ani
fura vite de la compania B.C. Corrigan Cattle
din Lubbock, Texas.
Ăsta e un mandat
emis de judecătorul Curţii Mobile, Henry Allen Laudermilk
din Austin, Texas.
Eşti încurajat să-i telegrafiezi.
O să confirme cine sunt
şi cine era dragul vostru răposat şerif.
Cu alte cuvinte, şerife,
îmi datorezi 200 de dolari.
Fir-aş al naibii !
Şi după ce treaba asta cu Brittle o să se termine,
o să fii un om liber
cu un cal şi 75 de dolari în buzunar.
Care e planul după asta ?
Să-mi găsesc soţia...
...să-i cumpăr libertatea.
Django...
Nu ştiam că eşti om însurat.
Majoritatea sclavilor cred în căsătorie ?
Eu şi soţia mea, da.
Bătrânul Carrucan nu credea. De-asta am fugit.
Django...
Django... Django...
Ai curaj, Django.
Băiatul are curaj.
N-am trebuinţă pentru un negru cu curaj.
Vreau să-i arzi un "F" de la fugar, chiar aici pe obraz.
Şi fetei.
Şi vreau să-i duci la licitaţia din Greenville
şi să-i vinzi.
Pe amândoi.
Separat.
Şi pe ăsta...
...o să-l vinzi ieftin.
Păi în Greenville...
...ar trebui să existe o registratură.
Ştii când a fost vândută.
Ştii de unde a venit.
Şi-i ştii numele.
Care e numele ei ?
Broomhilda.
Cum ?
Broomhilda.
Broomhilda ?
Proprietarii erau germani ?
Da, de unde ştii ?
Nu s-a născut la Carrucan. A fost crescută de o stăpână nemţoaică,
Von Shaft.
Ştie puţină germană.
- Soţia ta ? - Când era mică,
a învăţat-o stăpâna ei, ca să aibă cu cine vorbi în germană.
Stai să mă lămuresc.
Soţia ta sclavă vorbeşte germană şi o cheamă Broomhilda Von Shaft ?
Da.
Mi se spune Hildi.
UNIFORME PENTRU SERVITORI NEGRI
Când o să intrăm pe plantaţiile astea,
o să jucăm teatru.
O să joci un personaj.
Nu ?
În timpul ăsta, nu ai voie să ieşi din pielea personajului.
Înţelegi ?
Da. Nu ies din pielea personajului.
Şi personajul tău e acela al valetului.
Ce-i ăsta ?
E un cuvânt mai elegant pentru servitor.
Valet ?
Şi acum, Django, îţi poţi alege costumul pentru personajul tău.
Mă laşi să-mi aleg singur hainele ?
Bineînţeles.
E împotriva legii ca negrii să călărească pe teritoriul ăsta.
Ăsta e valetul meu. Nu merge pe jos.
Am spus negri călare...
Îl cheamă Django. E om liber.
Poate călări orice îi place.
Nu pe proprietatea mea. Nu în preajma negrilor mei.
Dragul meu domn,
poate am păşit cu bocancul stâng.
Permite-mi o lămurire.
Numele meu e dr. King Schultz, acesta e valetul meu, Django.
Şi ăştia sunt caii noştri, Tony şi Fritz.
Dl Bennett ?
Mi s-a dat de înţeles că sunteţi un gentilom şi om de afaceri.
Pentru aceste atribute am venit călare din Texas până în Tennessee
ca să conversăm cu dvs.
Doresc să cumpăr una din negresele dvs.
Tu şi sclavul tău aţi venit călare din Texas
ca să cumpăraţi o negresă de-a mea ?
Aşa, neanunţat ?
Mă tem că da.
Şi dacă ţi-aş spune că nu te plac ?
Nici pe negrul tău ferchezuit ?
Şi nu ţi-aş vinde nimic.
Ce ai de zis de asta ?
Dle Bennett,
dacă eşti omul de afaceri care mi s-a dat de înţeles că eşti,
am 5.000 de lucruri de spus care te-ar putea face să te răzgândeşti.
Hai înăuntru să bei ceva rece !
Poate în timp ce discutăm afaceri,
ai putea oferi una dintre creaturile tale negre minunate
să-l escorteze pe Django pe pământurile tale splendide.
Cum să nu !
- Betina. - Da, dle Big Daddy ?
Cum ziceai că-l cheamă pe sclavul tău ?
- Django. - Django.
Betine, scumpete, îl poţi lua pe Django
să-l duci pe proprietate şi să-i arăţi toate lucrurile drăguţe ?
- Cum doreşti, Big Daddy. - Dle Bennett,
trebuie să-ţi reamintesc că Django e om liber.
Nu poate fi tratat ca un sclav.
În limitele bunului simţ, trebuie tratat ca o extensie a mea.
S-a înţeles, Schultz.
- Betina, scumpete... - Da, dle ?
Django nu e sclav. Django e om liber, ai înţeles ?
Nu-l poţi trata ca pe ceilalţi negri de pe-aici
pentru că nu e ca ei. E clar ?
Vrei să-l tratez ca pe albi ?
Nu.
Nu asta am spus.
Atunci nu ştiu ce vrei, Big Daddy.
Da, văd asta.
Cum îl cheamă pe ţărănuşul ăla din oraş care lucrează cu sticla ?
Mama lui lucrează la depozitul de cherestea.
- Te referi la Jerry. - Ăsta e numele băiatului. Jerry !
- Îl ştii pe Jerry, nu, scumpete ? - Da, Big Daddy.
Asta e atunci. Tratează-l cum l-ai trata pe Jerry.
Casa de la care am plecat e Casa Mare.
Big Daddy îi spune aşa pentru că e mare.
Acolo e cămara.
Acolo-şi atârnă Big Daddy toată carnea moartă.
Bietele veveriţe...
Tu ce faci pentru stăpânul tău ?
Nu l-ai auzit că nu mi-s sclav ?
- Chiar eşti liber ? - Da, mi-s liber.
Adică vrei să te îmbraci aşa ?
- Betina, trebuie să te întreb ceva. - Ce vrei ?
Caut trei bărbaţi albi. Trei fraţi. Supraveghetori.
- Pe nume Brittle. Îi ştii ? - Brittle ?
Da, Brittle. John Brittle, Ellis Brittle, Roger Brittle, uneori zis şi Micul Raj.
Nu-i ştiu.
Se poate să folosească alt nume.
Trebuie să fi fost pe plantaţie de anul trecut.
Te referi la Shafferi ?
Poate. Trei fraţi ?
Sunt aici ?
Poţi să-mi arăţi unu ?
Ei bine, unu e acolo pe câmp.
Bătrânul Carrucan n-o să aprecieze asta.
Lucrează în casă, John. Dacă-i distrugi pielea,
o distrugi şi pe ea. N-o să mai valoreze nimic.
Biblia voastră spune...
Ţi-am spus că eu am pus-o s-o facă.
- Eşti gata ? - N-a vrut să fugă cu mine.
Dacă merită cineva biciuit, eu sunt ăla, John.
Sunt aici de multă vreme. Mă ştii de mult.
Ştii că stăpânul Carrucan n-o să aprecieze asta. E slujitoare în casă.
Te rog, dle. Nu asta vrei ?
Să te amuz ? Te rog, John.
Sunt în genunchi, John.
Îmi place cum implori, băiete.
Pe el îl căutai ?
Da.
Unde-s ceilalţi doi ?
Lângă grajd, o pedepsesc pe micuţa Jody că a spart ouă.
O biciuiesc pe micuţa Jody ?
Îndreaptă-mă în direcţia aia.
Te duci la copacul ăla şi o ţii înainte.
Cheamă-l pe albul cu care am venit.
- Hai odată ! - Nu, nu, te rog !
Hai, fetiţo ! Hai !
Hai să te leg.
Şi Domnul a spus: "Groază..."
"...şi frică de voi să aibă toate fiarele pământului".
Dă-mi mâna aia !
Bine, e gata !
Şi după asta, o să vedem dacă o să mai spargi ouă.
John Brittle !
Îţi aminteşti de mine ?
Îmi place cum mori, băiete.
Fir-ar al naibii de ticălos !
Amuză-mă !
Vreţi să vedeţi ceva ?
Nu !
Cine erau ?
Ăla e Big John
şi ăla, Micul Raj.
Unde e Ellis ?
E ăla care o taie pe câmp.
- Eşti sigur că e el ? - Da.
- Convins ? - Nu ştiu.
- Nu ştii dacă eşti convins ? - Nu ştiu ce înseamnă "convins".
- Că eşti sigur. - Da.
- Da, ce ? - Da, sunt sigur că e Ellis Brittle.
Şi-s convins că e mort.
Django !
Toată lumea să se calmeze. Nu vrem răul nimănui.
Cine sunteţi, caraghioşilor ?
Sunt dr. King Schultz, reprezentant legal
al sistemului de justiţie penală al Statelor Unite ale Americii.
Cel din stânga mea e Django Freeman. E adjunctul meu.
În buzunar e un mandat
semnat de judecătorul Henry Allen Laudermilk din Austin, Texas
pentru arestarea şi prinderea, morţi sau vii,
a lui John Brittle, Roger Brittle şi Ellis Brittle.
Îşi ziceau Shaffer.
Îi ştiţi ca Shaffer, dar numele adevărat al măcelarului era Brittle.
Ăştia sunt oameni căutaţi. Legea îi caută pentru crimă.
Acum reiterez:
Mandatul spune: "Morţi sau vii",
aşa că atunci când eu şi dl Freeman i-am executat pe oamenii ăştia,
operam în limite legale.
Îmi dau seama că spiritele s-au încins,
dar trebuie să vă avertizez
că pedeapsa pentru aplicarea de forţă letală împotriva unui ofiţer al Curţii
care-şi face datoria
e spânzurătoarea până la moarte.
Acum, pot să scot mandatul din buzunar ca să-l examinezi ?
Dă-mi-l.
Mulţumit ?
Mi-l dai înapoi, te rog ?
Pleacă de pe pământul meu.
Rapid.
Încarcă leşurile cât poţi de repede şi hai să plecăm de aici.
Da, ticăloşii ăia sunt.
Haideţi odată !
Venim după tine, cioară !
Dacă nu încep să tragă ei întâi,
nu-i împuşcă nimeni.
E mult prea simplu pentru caraghioşii ăştia.
O să-l batem de-l uscăm pe iubitorul ăla de negri.
Şi-am să-l dezbrac şi castrez personal pe maimuţoiul ăla.
Fir-ar al naibii !
Nu văd nimic prin asta.
Suntem gata sau nu ?
Stai, mă lupt cu găurile.
La naiba ! Doar ce-am făcut mai rău.
- Cine a făcut porcăria asta ? - Soţia lui Willard.
Faceţi-vă singuri măştile !
Uitaţi, nimeni nu spune că nu apreciază ce-a făcut Jenny.
Dacă nu trebuia decât să fac o gaură într-un sac, o făceam mai bine !
Dar tu, Robert ? Poţi să vezi ?
Nu prea bine.
Dacă nu-mi mişc capul, te văd pe tine destul de bine, oarecum.
Dar călare, sacul se mişcă şi nu mai văd nimic.
La naiba !
Doar ce l-am stricat mai tare.
A adus cineva un sac în plus ?
Nu, nimeni n-a adus un sac în plus !
- Întrebam doar. - Trebuie să le purtăm cât călărim ?
Ei, drăcie ! Dacă nu le purtaţi călare,
- ...care mai e scopul ? - Da' nu văd cu porcăria asta !
Nu pot respira şi nici călări !
Dă-o-n mă-sa ! Mă duc acasă !
M-am uitat la soţia mea muncind toată ziua
să vă facă de saci, ingraţilor !
Şi n-aud decât critică după critică !
De acum înainte, să nu-mi mai cereţi nimic !
Uitaţi. Hai să nu uităm de ce suntem aici.
Avem o cioară ucigaşă pe deal ! Şi trebuie să-l dăm drept exemplu !
Bine, nu mai înţeleg. Ne punem sacii sau nu ?
Cred că suntem toţi de acord că sacii au fost o idee bună.
Dar, şi nu arăt cu degetul, puteau fi făcuţi mai bine.
Ce-ar fi s-o facem fără saci de data asta,
dar data viitoare îi facem cum trebuie şi mergem echipaţi complet.
- Îmi place ideea asta. - Ai votul meu, Robert.
Staţi un pic !
N-am spus fără saci.
Dar nimeni nu vede.
- Şi ? - Ar fi frumos să vedem.
Fir-ar să fie ! Ăsta e un raid ! Nici eu nu văd, nici voi nu vedeţi !
Şi ce ? Calul trebuie să vadă şi-atât ! Ăsta e un raid !
Ticăloşii naibii !
Nu văd nimic !
Uitaţi-l ! Scoateţi negrul ăla de sub trăsură !
Şi scoateţi-l pe iubitorul ăla de negri din trăsură !
- Negru' nu-i aici, Big Daddy ! - Ce ?!
- Ne-au păcălit ! - Unde sunt atunci ?
La fix.
Uite-i cum fug.
Da, laşii fac asta.
Fir-ar să fie !
Ai vrea tu ?
Nu văd nimic prin ăsta !
- Scapă. - Îl văd.
Big Daddy scapă.
Îl văd.
L-am nimerit.
Puştiul are talent înnăscut.
De unde ştii că primii stăpâni ai Broomhildei au fost germani ?
Broomhilda e nume german.
Dacă ei i-au dat numele, e logic că-s germani.
Sunt multe fete Broomhilda de unde eşti tu ?
Broomhilda e numele unui personaj
din cea mai populară legendă germană.
Există o poveste despre Broomhilda ?
Da.
O ştii ?
Toţi nemţii o ştiu.
Ai vrea să ţi-o spun ?
Broomhilda era o prinţesă.
Era fiica lui Wotan, zeul tuturor zeilor.
În fine, tatăl ei era foarte mâniat pe ea.
Ce-a făcut ?
Nu-mi amintesc exact.
Nu l-a ascultat cumva.
Aşa că el a suit-o pe vârful unui munte.
Broomhilda e pe un munte ?
E o legendă germană. O să fie mereu un munte pe undeva.
Şi a pus un dragon care scuipa foc acolo, ca să păzească muntele.
Şi a înconjurat-o cu un cerc de foc.
Şi acolo, Broomhilda va rămâne.
Dacă nu se ridică un erou destul de curajos să o salveze.
Şi se ridică vreun flăcău ?
Da, Django, se ridică.
Un flăcău pe nume Siegfried.
Şi o salvează ?
În mod spectaculos chiar.
Se suie pe munte pentru că nu se teme de el.
Ucide dragonul pentru că nu se teme de el.
Şi trece prin focurile iadului
pentru că Broomhilda merită.
Ştiu ce simte.
Cred că încep să-mi dau seama de asta.
Acum uite, Django,
nu mă îndoiesc că într-o zi o să-ţi salvezi iubita,
dar nu te pot lăsa să te duci la Greenville cu conştiinţa curată.
Un oraş din Mississippi cu licitaţii de sclavi nu e locul potrivit pentru tine.
Liber sau nu, e prea periculos.
Dar hai să te întreb ceva.
Îţi place vânătoarea de recompense ?
Să omori albi şi să fii plătit pentru asta ?
Ce să nu-ţi placă ?
Trebuie să recunosc că suntem o echipă bună.
Am crezut că eşti supărat că i-am omorât pe Big John şi Micul Raj.
Da, în cazul ăla ai fost cam zelos, dar, în mod normal, ăsta e un lucru bun.
Facem parteneriat pe timp de iarnă ?
Cum adică "parteneriat" ?
Lucrezi cu mine iarna până se topeşte zăpada
şi-ţi dau o treime din recompense.
Facem nişte bani la iarnă, şi când se topeşte zăpada,
eu te duc la Greenville
şi aflăm unde ţi-au trimis soţia.
Ce-ţi pasă ce se întâmplă cu mine ?
Ce-ţi pasă dacă-mi găsesc soţia ?
Sincer...
...n-am mai dat nimănui libertatea până acum.
Şi acum că am făcut-o, mă simt uşor responsabil pentru tine.
În plus, când un neamţ întâlneşte un Siegfried adevărat, e mare lucru.
Ca german, sunt obligat să te ajut
s-o salvezi pe iubita ta Broomhilda.
Ai reuşit.
Ce s-a întâmplat cu domnul "Vreau să împuşc albi pe bani ?"
E fiul lui cu el.
Bun. O să fie lângă cineva drag.
Poate o să mai împărtăşească câteva cuvinte.
E mai mult decât au alţii.
Mult mai mult decât merită.
Lasă puşca jos.
Nu-ţi face griji, nu sunt supărat pe tine.
Hai să scoatem afişul lui Smitty Bacall.
Citeşte-l tare.
Consideră asta lecţia de azi.
"Căutat. Mort sau viu."
"Smitty Bacall şi ba..."
- Bandă. - "Banda".
"Pentru crimă şi jaf..."
"...de diligenţe".
"Şapte-zero-zero-zero..."
Şapte mii.
Mii.
"Şapte mii de dolari pentru Smitty Bacall."
"1.500 pentru fiecare"
"membru..."
Din b... ?
"Bandă."
"Membrii cunoscuţi din banda lui Smitty Bacall sunt după cum urmază:"
- Urmează. - "Urmează".
"Dandy Michaels, Gerald Nash şi..."
Craig Koons Nebunul.
Ăsta e Smitty Bacall.
Dacă Smitty Bacall vroia să-şi facă o fermă la 22 de ani,
nu s-ar fi tipărit ăsta.
Dar Smitty Bacall a vrut să jefuiască diligenţe
şi nu l-a deranjat să omoare oameni.
Vrei să-ţi salvezi soţia făcând ce fac eu ?
Asta fac.
Omor oameni şi le vând leşurile pe bani.
Leşul ăsta valorează şapte mii de dolari.
Acum nu te mai eschiva şi împuşcă-l.
Tată ?
Tată !
Poftim. Trebuie să păstrezi afişul cu Smitty Bacall.
De ce ?
Poartă noroc. Păstrezi mereu afişul primei tale recompense.
Asta e precizie.
Doctore, Django, ce mai faceţi ?
Pe cine naiba aveţi acolo ?
Banda Wilson-Lowe.
Care naiba e banda Wilson-Lowe ?
Răul de Chuck Wilson şi mai răul Bobby Lowe şi încă trei acoliţi.
Lăsaţi-i afară, nu pleacă nicăieri.
Ieşiţi din zăpadă şi haideţi înăuntru la o cafea.
Am avut o onomastică ieri. Avem tort.
E bunicel.
Şi după o iarnă foarte friguroasă şi profitabilă,
Django şi dr. Schultz au coborât din munţi
şi s-au îndreptat spre...
Mişcaţi-vă. Treceţi pe pasarela de licitaţie.
Nu vă lăsaţi încetiniţi de noroi.
Mişcaţi-vă.
Mişcă !
"Broomhilda Von Shaft."
"Vârsta: 27 de ani."
"F pe obrazul drept."
"Calvin Candie".
Are a patra cea mai mare plantaţie de bumbac din Mississippi. Candyland.
Candyland ?
- Deci ai auzit de ea. - Nu e sclav care să nu fi auzit.
Se pare că acolo e soţia ta
şi ăsta e domnul respingător care o deţine.
Să sperăm că munceşte în casă, nu pe câmp.
Nu, nu-i negresă de câmp.
E drăguţă.
Şi vorbeşte bine.
Dar când i-au biciuit spatele
şi i-au ars F-ul de la fugară pe obraz,
au nenorocit-o.
Nu e negresă de câmp, dar nici pentru casă nu mai e bună.
O să încerce s-o facă fată de consolare.
Ce-i aia, fată de... Oh.
Nu cât sunt liber.
Nu cât am arma.
Ne oferim s-o cumpărăm ?
Deci...
Să spunem...
...că un om vrea să cumpere un cal.
Trebuie să cumpere un cal.
Se duce acasă la fermier, îi bate la uşă
şi-l întreabă dacă nu-i vinde calul. Şi ştii ce spune fermierul ?
Fermierul spune: "Nu".
Eu zic la dracu' cu fermierul şi fur calul.
Bine, dar acum eşti hoţ de cai
şi hoţii de cai sunt spânzuraţi.
Iar calul revine proprietarului de drept pentru că e încă proprietatea sa.
Avem nevoie de ea şi de un act de vânzare.
Dacă nu încercăm s-o cumpărăm, cum o luăm ?
Pot să-ţi ofer un plan de acţiune alternativ ?
Spune.
Omul se duce la ferma fermierului, bate la uşa fermierului
şi cere nu să cumpere calul, ci ferma.
Şi-i face o ofertă atât de absurdă,
încât fermierul e silit să spună da.
- Ne oferim să cumpărăm Candyland ? - Nu, e mult prea mare.
Dar se pare că fermierul ăsta nu se ocupă doar de fermă.
Ce ştii despre luptele de mandingo ?
Ce ?
Poţi să faci convingător
pe cineva expert în lupte de mandingo ?
De ce ?
Pentru că personajul meu e acela al unui mare investitor din Düsseldorf,
venit în Greenville să pătrundă în lumea luptelor de mandingo.
Şi personajul tău e un expert în lupte de mandingo, angajat să mă ajute.
Ăsta se numeşte "Negru Dibaci".
- Bună ziua. - Bună seara, micuţă negresă.
Suntem aici ca să-l vedem pe dl Calvin Candie.
Intraţi.
Mulţumesc.
Vrei să joc un negustor negru de sclavi ?
Nu există nimic mai josnic.
Un negustor negru de sclavi e mai prejos de slujitorul negru
şi ăsta e destul de josnic.
Atunci joacă-l aşa.
Dă-mi negustorul tău negru de sclavi.
Dr. Schultz !
- Mă bucur să te revăd ! - Dle Moguy.
Mulţumesc pentru ajutorul acordat pentru şansa acestei întâlniri.
Aiurea, e treaba mea.
Aşadar ăsta e "Negrul Dibaci" de care am auzit atâtea.
Da, el e Django Freeman.
Django, el e avocatul dlui Candie, Leonide Moguy.
Spune-mi Leo.
Calvin e în încăperea Iulius Cezar. Vreţi să mă urmaţi ?
De când eşti asociat cu dl Candie ?
Eu şi tatăl lui Candie aveam 11 ani când am fost la pension împreună.
Tatăl tatălui lui Calvin m-a dat la Drept.
S-ar putea spune că am fost crescut ca să fiu avocatul lui Calvin.
S-ar putea spune că eşti negrotei.
Ce-ai spus ?
- Am spus... - Nimic, e doar obraznic.
Ar mai trebui să ştiu ceva despre dl Candie înainte să-l întâlnesc ?
Da, e cam francofil.
Ce oameni civilizaţi nu sunt ?
Şi preferă Monsieur Candie, nu dl Candie.
Dacă asta preferă.
Nu ştie franceză. Nu vorbi în franceză. O să se simtă prost.
Înapoi deasupra ! Întoarce-te !
Aşa.
De ce vrei să te bagi în luptele de mandingo ?
Nu intenţionezi să-ţi laşi adjunctul să facă prezentările cuvenite ?
Nu mai trage de timp. Răspunde la întrebare.
Adevărul îngrozitor ?
Sunt plictisit. Asta pare să fie distractiv.
Păi, vino încoace.
Avem o luptă distractivă chiar aici.
Vrei să mă însoţeşti la bar ?
Nu se stă cu pălăria în casă, albule. Până şi eu ştiu asta.
- Dr. Schultz. - Ce plăcere rară !
Luptaţi-vă, negrilor.
Şi, dacă pot adăuga, o onoare.
La fel. Ia loc, te rog. Plăcerea e a mea.
Dă-i acestui Django liber orice vrea.
Şi eu vreau ceai dulce cu whisky.
Foloseşte-ţi greutatea, băiete ! Aşa !
E mai mare şi mai puternic !
Hai odată !
Nu face ce i se spune, pentru Dumnezeu !
Bravo, bravo, Luigi, hai !
Hai, eşti mai rapid !
Hai, băiete ! E luptă până la moarte !
Ori îl loveşti, ori nu ?
Big Fred, haide !
Întoarce-l ! Hai !
Foloseşte-ţi forţa, băiete !
Hai odată ! Foloseşte-ţi forţa !
Aşa !
Fii atent la asta.
Ţi-am spus mai multă forţă.
Fă ce ţi-am spus, băiete !
Aşa !
Nu !
Fă ce ţi-am spus !
Scoate-i ochii, băiete !
O, nu. Luigi.
Da !
Termină-l.
Hai, băiete, termină-l !
De-aia i se spune Big Fred. Merită fiecare bănuţ.
Arrivederci, Luigi.
Ridică-te, băiete. Hai şi te odihneşte.
Ai făcut treabă bună. Foarte bună.
Mercedes.
Tequila.
Cum te cheamă ?
Django.
Îl ştii pe litere ?
D-J-A-N-G-O.
D-ul e mut.
Ştiu.
Umberto, hai să mergem.
Dle Moguy, vreau să ai grijă de noul meu băiat.
Găseşte-i o cameră cu un pat moale şi du-i un ponei să-i lingă ţeava.
Dar să fii gata să mergi la Candyland mâine dimineaţă.
- Da, Monsieur Candie. - Înainte să pleci...
Roscoe, dă-i lui Fred o bere mare.
Savureaz-o, băiete. O meriţi.
Da, dle.
Cum te cheamă, băiete ?
Numele lui e Django Freeman.
Unde l-ai găsit ?
O întorsătură de situaţie ne-a reunit pe mine şi pe Django.
Am auzit de tine.
Am auzit că ai spus la toată lumea că luptele de mandingo nu-s bune.
Că n-au căutare. Sunt curios.
Ce te face aşa expert ?
Eu sunt curios de ce eşti aşa curios.
- Ce-ai spus, băiete ? - Calm, Butch.
Nu m-a jignit.
Nicio supărare.
Monsieur Candie,
aş aprecia dacă mi-ai adresa mie întrebările.
Unu...
Nu ai nimic de băut. Pot să-ţi ofer ceva gustos ?
Da ! Aş vrea o bere.
Roscoe, o bere pentru bărbos
şi eu vreau un Pearl Diver polinezian, cu mult rom.
Doctore...
Sunt negustor de sclavi încercat. Tu eşti, ei bine, novice.
Încerc doar să stabilesc dacă acest cowboy
profită de tine.
Cu tot respectul, Monsieur Candie,
nu te-am căutat pentru sfatul tău.
Te-am căutat ca să cumpăr un negru luptător la un preţ peste cel al pieţei.
Am avut impresia, când mi-ai acordat o audienţă,
că va fi ca să discutăm afaceri.
Nu vorbeam încă de afaceri.
Discutam de curiozitatea mea.
Mulţumesc.
Roscoe, Coco, duceţi-vă afară să vă jucaţi.
Sheba... tu stai acolo.
Ştiu că nu te-ai referit la mine.
Noroc !
Germană.
Acum, conform lui Moguy,
dacă fac afaceri cu tine,
fac afaceri cu voi, amândoi.
El alege, tu plăteşti. Asta e ?
N-o spui prea măgulitor, dar mai mult sau mai puţin, da.
Aşadar...
Isteţule... Moguy mi-a spus că te-ai uitat la africanii mei
şi n-ai fost prea impresionat.
Nu pentru bani frumoşi.
Atunci nu mai avem ce discuta.
Dacă vrei un negru amărât de la mine,
ăia-s toţi pe care vreau să-i vând.
Nu vrea negrii pe care vrei să-i vinzi.
Vrea negrii pe care nu vrei să-i vinzi.
Ei bine, nu vând negrii pe care nu vreau să-i vând.
Nu-i vinzi pe cei mai buni.
Nici pe cei mai puţin buni.
Dar pe cei şi mai puţin buni ? Nici pe ăia nu vrei să-i vinzi.
Dar dacă ţi-aş face o ofertă absurdă, ai fi silit să te gândeşti.
Cine ştie ce s-ar putea întâmpla ?
Ce anume consideri absurd ?
Pentru un specimen cu adevărat talentat, pentru negrul potrivit ?
Tu cât ai spune, Django ?
12 mii de dolari.
Ei bine, dlor, aţi avut curiozitatea mea.
Acum aveţi atenţia mea.
Willie. Willie.
Stai. Stai.
- Bună dimineaţa, dlor. - Stimabile dr. Schultz.
- Frumoasă dimineaţă, nu-i aşa ? - Nu puteai alege alta mai bună.
Te rog, fă o plimbare cu noi în Victoria.
Mulţumesc foarte mult.
Şi leagă-ţi calul în spate.
Django !
Spre deosebire de colegii mei frenologi,
eu cred că există un nivel peste isteţ,
peste talentat, peste loial,
la care un negru poate aspira.
Să spunem că se iveşte un negru la zece mii.
Un negru excepţional.
Însorită zi, nu, Isteţule ?
A ieşit soarele.
Strălucind peste noi toţi.
Ia loc, doctore.
E o onoare.
- Onoarea e a noastră. - Mulţumesc.
Dar sunt încredinţat că, cu timpul,
negrii excepţionali, ca isteţul de aici,
vor fi, dacă nu frecvenţi,
mai frecvenţi.
Nu, băiete ?
Tu eşti ăla unu din zece mii.
Trebuie să ţii pasul, nu să ne ajungi, negrule.
- Dacă puneţi mâna pe arme, muriţi. - Calmaţi-vă !
Am văzut totul. Nicio pagubă.
- Glumeşti ? Negrul ăsta... - Nicio pagubă, am spus !
Acum ia mâna de pe pistol !
Butch, şi tu.
Nu-mi mai supăraţi oaspetele.
Hoot ! Suie-te pe cal.
Mi-a rupt clavicula !
Pentru Dumnezeu, să-l ajute cineva pe Hoot
să se suie pe cal.
- Da, dle. - Eşti un negru norocos.
Fă bine şi ascultă de şeful tău, albule.
Noi vom face o plimbare sub clar de lună.
Vrei să mă ţii de mână ?
Willie, du-ne acasă.
Aşa. Mişcaţi-vă.
Mânaţi-i afară !
Ai o problemă la ochi, băiete ?
- Nu, dle. - Vrei o cizmă în ochi ?
Nu, dle.
Atunci nu te mai holba la mine.
Dacă te mai uiţi o dată urât la mine, o să-ţi dau motive să nu mă placi.
Acum mişcă, negrule !
O să înţelegeţi ceva despre mine.
Sunt mai rău decât toţi albii de aici.
Vă mişcaţi fundul şi nu vă holbaţi la mine.
E genul exuberant, nu-i aşa ?
Chiar aşa.
Ne putem opri un moment ca să-i adresez un cuvânt ?
Mă aştept să mă îndrăgostesc odată ce văd specimenele de la Candyland,
aşa că înainte,
ar fi bine dacă aş putea avea o întâlnire de strategie
cu confidentul meu.
Poţi să-mi spui ce naiba faci ?
E confirmat că Broomhilda e la Candyland.
- E sigur ea ? - Nu i-a spus pe nume.
Dar e o tânără cu urme de bici pe spate care ştie germană.
Deşi nu e înţelept să presupunem,
în clipa asta, cred că e destul de sigur.
Ideea fiind
să nu te laşi atât de împins de răzbunare.
Uiţi de ce suntem aici.
- Crezi că am uitat ? - Da. Nu-l mai enerva pe Candie.
O să dai în vileag toată şarada sau, mai degrabă, o să ne omori pe amândoi.
Şi eu, unul, nu vreau să mor în Ţinutul Chickasaw, Mississippi, SUA.
Nu-l enervez. Îl fac curios.
Ţipi la bieţii sclavi !
Îmi amintesc de un om
care m-a pus să omor alt om în faţa fiului său
şi nici n-a clipit.
Îţi aminteşti de asta ?
Da, fireşte.
Ai spus că asta e lumea mea
şi că în lumea mea trebuie să joci murdar.
Aşa că asta fac. Joc murdar.
Ei bine, parafrazezi un pic...
...dar asta a fost esenţa.
Ne vedem la Candyland.
Bine, negrilor, continuăm !
Şi tu, Clar-de-Lună.
Măi să fie !
D'Artagnan !
De ce să faci prostia să fugi ?
Nu mai pot lupta, Monsieur Candie.
Ba poţi.
Poate nu poţi câştiga, dar poţi lupta.
Dle Stonesipher, vrei să potoleşti câinii ăia ? Nici nu pot să gândesc !
Linişte, Marsha ! Taci, Marsha !
Marsha ! Gura !
Hei, ia câinii de lângă negrul ăsta !
- Şi-acum, băiete, dă-te jos din copac. - Da, dle.
Cât timp a fost liber ?
O noapte. O zi.
Jumătate din noaptea trecută.
Cât de departe de proprietate ?
Cam 30 km. Destul de departe, dacă te gândeşti că şchiopătează.
Dle Moguy, cu cine trebuia să se lupte D'Artagnan vineri ?
Cu unu' nou.
La cum arată acum, nici un indian orb n-ar paria pe el.
Vă rog, Monsieur Candie, nu mai pot. Nu pot...
Hai, hai, hai. Nu te milogi.
Nu încerca să mă înduioşezi.
- Ai dat de necaz, fiule. - Da, dle.
Am dat 500 de dolari pe tine.
Când dau 500 de dolari,
mă aştept la cel puţin cinci lupte înainte să-ţi dai duhul.
Dle.
Trebuie să înţelegi, fac o afacere aici.
- Ai avut trei lupte. - Dar le-am câştigat pe toate.
Aşa e. Aşa e.
Dar la ultima ai fost pe muchie între a câştiga şi a pierde.
Dar rămâne valabil.
Dacă dau 500 de dolari, vreau cinci lupte !
Cum rămâne cu cei 500 de dolari ai mei ?
Mi-i rambursezi ?
Măcar ştii ce înseamnă "a rambursa" ?
Ţi-i rambursez eu.
Zău ?
Da.
Dai 500 de dolari
pentru un amărăştean care nu-i bun nici să dea cu mătura ?
Nu, n-o va face.
Dar s-a săturat să te mai joci aşa cu el.
Ca şi mine, de altfel.
Dar nu dăm un ban pentru flăcăul ăla negru.
E inutil. Nu, doctore ?
L-ai auzit.
Va trebui să scuzi expresia cu gura căscată a dlui Stonesipher.
N-a văzut în viaţa lui un negru ca tine.
Nu-i aşa, dle Stonesipher ?
Aşa-i.
Ba mai mult...
...nici eu.
Acum...
Cum n-o să plăteşti niciun bănuţ pentru flăcăul ăsta negru...
...n-o să te superi dacă mă ocup de negrotei cum cred eu de cuviinţă ?
E negrul tău.
Dle Stonesipher...
Las-o pe Marsha şi pe căţelele ei
să-l trimită pe D'Artagnan în raiul negrilor.
Marsha !
Marsha, prinde-l !
Fă-l, fă-l !
Şefu tău e cam vânăt pentru un sport sângeros ca luptele de negri.
Nu. Dar nu e obişnuit să vadă un om sfâşiat de câini, atâta tot.
Şi tu eşti ?
Eu sunt un pic mai obişnuit cu americanii decât el.
Acum, Monsieur Candie,
oricând eşti gata.
Am călărit ore ca să ne arăţi marfa ta. Hai să mergem.
Că de-acum, dacă el e un exemplu, nu sunt impresionat.
Urmează-mă.
Aliniază-i la stânga, băiete.
Staţi drept !
Treceţi acolo.
Treci acolo, băiete. Hai !
Alinierea, am spus ! Alinierea ! Treceţi în rând ! Staţi drept !
Bună, Stephen, băiete !
Da, da, da. Bună, pe naiba.
Cine-i negru' de pe gloaba aia ?
Stephen, ai mâncat cuie la micul dejun ? Ce e ? De ce eşti aşa ţâfnos ?
- Ţi-a fost dor de mine ? - Da, dle.
Mi-a fost dor de tine ca porcului de lături.
Ca pruncului de ţâţişoara mamei.
Mi-a fost dor de tine cum mi-a fost dor să am o piatră-n pantof.
Acum, te-am întrebat cine-i negru' de pe gloaba aia ?
Hei, Bulgăre-de-Nea.
Dacă vrei să ştii numele meu sau al calului meu, mă întrebi pe mine.
Cui îi spui tu Bulgăre-de-Nea, călăreţule ?
Te trântesc de pe gloaba aia în noroi de-o să vezi stele verzi !
Stephen, Stephen, Stephen !
Să rămânem la glume. Django e om liber.
- Negru' ăsta ?! - Negru' ăla.
Daţi-mi voie să vă prezint.
Django, ăsta-i alt negru obraznic ca şi tine, Stephen.
Stephen, el e Django. Voi doi ar trebui să vă urâţi.
Calvin, cine naiba e negrul ăsta pe care simţi nevoia să-l întreţii ?
Django şi prietenul lui în gri, dr. Schultz, sunt clienţi.
Şi sunt oaspeţii noştri, Stephen.
Iar tu, ticălos ramolit ar trebui să fii ospitalier.
- Înţelegi asta ? - Da, dle. El, înţeleg.
Dar nu văd de ce-aş înghiţi obrăznicia negroteiului.
Nu trebuie să ştii de ce. Înţelegi ?
- Da, dle. Înţeleg. - Bun.
O să doarmă aici. Du-te în dormitoarele pentru oaspeţi şi pregăteşte două paturi.
O să stea în Casa Mare ?!
E negustor de sclavi. E diferit.
- În Casa Mare ?! - Ai vreo problemă cu asta ?
Nu, eu, niciuna,
dacă nu te deranjează să arzi patul, aşternuturile
şi toate cele după ce pleacă !
Asta e problema mea ! Eu le ard !
Problema ta e să faci impresie bună !
Şi vreau să rezolvi problema asta chiar acum şi să pregăteşti camerele !
Da, Monsieur Candie.
Du-te acum.
Nu pot să cred că ai adus un negru să stea în Casa Mare.
- Tăticul tău se răsuceşte în mormânt. - Mamă, ce gură are !
E din ce în ce mai rău. Acum...
Unde e frumoasa mea soră ?!
Iat-o !
Dr. Schultz, această frumoasă sudistă e sora mea văduvită.
Draga mea, eşti un tonic pentru ochi obosiţi.
Pot să v-o prezint pe Lara Lee Candie-Fitzwilly ?
Chester, Rodney, Chicken Charly, mişcaţi-vă lângă ţarcul ăla.
- Hai, Charly ! - Haideţi !
Ştiţi unde e. Drept !
Negrii nu umblă pe aici, aleargă !
Monsieur Candie...
Da. Apropo de treaba aia, de negresa de care am vorbit...
Negresă ?
Da, parcă ai spus că ştie germană ?
A, da, Hildi. Ce-i cu ea ?
Crezi că înainte de demonstraţie o poţi trimite în camera mea ?
Drăcuşor mic ! Nu văd de ce nu.
Stephen, după ce-i conduci în camere, adu-o pe Hildi,
să se spele şi să miroasă frumos, şi s-o trimiţi la dr. Schultz.
De fapt, Monsieur Candie, e ceva ce nu ţi-am spus încă.
- Ce ? - Hildi e în boxa aia.
Ce caută acolo ?
Ce crezi că face acolo, în boxa aia ? A fost pedepsită.
- Ce-a făcut ? - A fugit iar.
Dumnezeule, Stephen, câţi au fugit cât am fost plecat ?
- Doi. - Când a plecat ?
Azi noapte. Au adus-o înapoi azi dimineaţă.
Cât de rău au sfâşiat-o câinii lui Stonesipher ?
Din fericire pentru ea, îl urmăreau pe D'Artagnan.
Bill şi Cody au căutat-o, au găsit-o şi au adus-o înapoi.
E un pic lovită,
dar şi-a făcut-o singură alergând prin tufişurile blestemate !
Cât a stat acolo ?
Tu cât crezi ? Toată ziua !
Şi mai are zece zile de stat acolo.
- Lasă, scoate-o. - S-o scot ?! De ce ?!
Pentru că spun eu.
Dr. Schultz e oaspetele meu. Hildi e negresa mea.
Ospitalitatea sudistă îmi dictează să i-o fac disponibilă.
- Dar, Monsieur Candie, a fugit. - Dumnezeule, Stephen !
Ce rost are să ai o negresă care ştie germană,
dacă n-o poţi scoate când ai un oaspete german ?
Îmi dau seama că e un deranj, dar, totuşi, scoate-o de acolo.
Da, dle.
Lara Lee, vrei ca tu şi Cora
s-o curăţaţi pe Hildi ca să fie prezentabilă pentru dr. Schultz ?
- Bineînţeles, dragule. - Şi-acum, dlor, îmi cer scuze,
dar sunt nespus de obosit după drum.
E timpul să-mi odihnesc ochii obosiţi.
L-aţi auzit ce-a spus ! Mişcaţi-vă fundul de-acolo !
Cora ! Vino încoace ! Du-te şi spal-o
şi adu-o înapoi pentru dr...
- Cum aţi spus ? Shoots ? - Schultz.
Schultz.
- Adu-o aici. Repede, fato. - Da, dle.
Hai, fetiţo. Ridică-te.
Nu ! Nu !
Vii cu mine sau o să dormi în boxa de colo ?
Bună, dnelor.
Dr. Schultz, pot să v-o prezint pe Broomhilda ?
Hildi, el e dr. Schultz.
E o plăcere să te cunosc, Broomhilda.
Am auzit multe lucruri bune despre tine.
Nu orice negru vorbeşte germană.
Când mă uit acum la tine,
îmi dau seama că toate pasiunile pe care le-ai stârnit sunt justificate.
Doctorul vorbeşte germană.
Şi am fost informat că şi tu ?
Hai, fato, zi ceva în germană.
Mi-ar face plăcere să vorbesc cu dvs în germană.
Uimitor.
Te rog, intră, dnă.
- Şi am să aduc... - Mii de mulţumiri.
Pot să-ţi torn un pahar de apă ?
Nu-ţi fie teamă.
Scuză-mă.
Îmi dau seama că n-ai mai vorbit germană de multă vreme.
Aşa că am să vorbesc rar.
Vorbesc în germană pentru cazul în care oamenii lui Candie ne ascultă.
Pardon.
Cât de frumoasă eşti.
Eu şi un prieten comun al nostru
am trecut prin multe necazuri
şi am călărit multe mile
ca să te găsim pe tine, dnă.
Ca să te salvăm.
Bea, te rog.
Acum, e intenţia mea şi a prietenului nostru comun
să te luăm de aici pentru totdeauna.
Eu n-am prieteni.
Ba ai.
Pe cine ?
Asta nu-ţi pot spune.
Prietenul nostru comun are fler pentru dramatism.
Unde e ?
Chiar în spatele acelei uşi.
Îmi promiţi că n-o să ţipi ?
Spune: "Îţi promit."
Hei, pacoste mică.
Diavol cu limbă mieroasă.
- Grăbeşte-te, fato. - Astea-s gata, dră Cora.
Nu, se bea în seara asta.
Du-te jos, ia ulciorul mare cu vinul roşu care-i place lui Monsieur Candie, auzi ?
- Mişcă-ţi fundu' mare din drum. - Ştii că-ţi place.
Pentru că ştii ce-mi place.
Hai odată cu biscuiţii, fato.
Uite, Monsieur Candie, toţi erau specimene frumoase, fără îndoială.
Dar cei mai buni trei, de departe, erau Samson...
- Care era celălalt ? - Goldie.
Goldie.
Şi Joe Eschimosul.
Apropo, de ce-i spune Joe Eschimosul ?
Nu se ştie niciodată cum se nasc numele astea de negri.
Numele lui era Joe şi poate într-o zi a spus că îi e frig. Cine ştie ?
Chiar şi-aşa, Samson e cel mai bun.
Ştim toţi asta.
N-o să-l vinzi niciodată şi înţeleg de ce. E un campion.
Toţi trei sunt campioni.
Samson e campionul.
Ceilalţi doi sunt bunicei.
- Calvin, ce-i cu negrul ăsta... ? - E în regulă.
Trebuie să înţelegi, Monsieur Candie,
că deşi sunt un novice în lumea luptelor de negri,
am o oarecare formare în circul ambulant european.
Nu mai spune.
Prin urmare, am idei grozave când e vorba de prezentare.
Îmi trebuie ceva mai mult de un negru mare.
Trebuie să aibă panaş.
- Ce-i trebuie ? - Panaş.
- Simţul spectacolului. - Spectacol, da.
Vreau să-l pot promova ca pe un Hercule Negru.
- Hercule Negru ? Cât de inspirat ! - Mai degrabă Negrucule !
Am spus şi citez:
"O să plătesc bani frumoşi pentru"
"negrul potrivit".
Acum nu spun că Joe Eschimosul e negrul nepotrivit.
Dar e cel ideal ?
Dr. Schultz... Vreau să ştii că nu există nimeni în lumea luptelor de negri
care apreciază valoarea spectacolului mai mult
- ...decât Monsieur Calvin J Candie. - Nimeni.
Dar să nu uităm cel mai important lucru din lumea luptelor de negri.
Un negru care câştigă lupte.
Asta ar trebui să fie prima, a doua, a treia, a patra şi a cincea ta grijă.
După ce ai asta, şi ştii că ai asta,
poţi începe să implementezi un design mai mare.
Cu alte cuvinte, primul lucru e esenţial.
Primul lucru e esenţial.
Văd că voi doi vă înţelegeţi.
Nemaipomenit.
O, Monsieur Candie,
nici nu-ţi imaginezi cum e să nu-ţi auzi limba natală în patru ani.
Eu nu-mi imaginez două săptămâni în Boston.
Două săptămâni în Boston ! Monsieur Candie, eşti de comă !
Două săptămâni în Boston !
Nu pot exprima bucuria pe care am simţit-o să vorbesc în limba maternă.
Şi Hildi e o parteneră de conversaţie încântătoare.
Ai grijă, dr. Schultz.
Se poate să te fi molipsit de puţină dragoste de negri.
E o emoţie puternică, băiete.
E ca o baltă de catran. Odată prins, nu mai ai scăpare.
Da, eşti prins.
Nu ştiu, doctore.
Tu poţi spune oricâte dulcegării în germană,
dar se pare că poneiul ăsta a pus ochii pe Django.
Fireşte.
Un vultur semeţ îi atrage atenţia.
Nu găina jumulită.
Dr. Schultz, nu te deprecia aşa.
Eşti un gentilom european distins.
Trebuie să speli vasele, să te uzi până la coate, auzi ?
Îl ştii pe negrul ăla, nu-i aşa ?
- Pe cine ? - "Pe cine ?"
Nu mă lua aşa, stricato, ştii despre cine vorbesc.
De la masă ?
Nu-l cunosc.
Nu-l cunoşti.
- Nu. - Nu, cum ?
Nu, dle.
Nu m-ai minţi, nu-i aşa ?
Bine.
Da. Dacă spui tu.
Joe Eschimosul e un negru de calitate, fără îndoială.
Dar dacă ar fi banii mei...
...n-aş da 12 mii de dolari pe el.
Care ar fi preţul tău ?
Dacă ar fi să fiu generos...
...şi nu ştiu de ce aş fi înclinat să fiu generos...
...9.000.
Poate.
Dr. Schultz,
dă-mi voie să clarific cum a luat naştere această negociere.
Nu eu am venit la tine ca să vând un negru.
Cu siguranţă.
- Tu m-ai abordat să cumperi unul. - Cu siguranţă.
Acum, cei 9.000 de dolari vehiculaţi de isteţul ăla
nu sunt departe de adevăr. Dacă aş vrea să-l vând pe Joe Eschimosul cu atât
- ...aş putea s-o fac oricând. - Oricând.
Dar cum ai spus în Greenville, doctore, nu vreau să-l vând.
Oferta ta absurdă de 12.000 de dolari
m-a făcut să cântăresc asta.
Ştii, Monsieur Candie, ai putere de convingere.
De ce nu ? Monsieur Candie, facem învoiala.
Joe Eschimosul, 12.000 !
Bravo, doctore, bravo ! Şi e o decizie înţeleaptă.
Cu toate astea, asta e o sumă uriaşă de bani.
Şi aşa cum tu îl ai pe dl Monguy, am şi eu un avocat.
Un cusurgiu pe nume Tuttle.
Şi o să am nevoie să-mi facă un contract legal
înainte să schimb tihnit suma asta de bani pe carne.
Ca să nu mai zic că
Joe Eschimosul trebuie examinat de un doctor ales de mine.
- Fireşte. - Aşa că să spunem
că mă întorc în vreo...
...cinci zile.
Cinci zile ?
Cu dl Tuttle.
Şi-atunci dl Tuttle şi dl Moguy
pot discuta detaliile între ei.
E splendid, doctore. Splendid.
Domnilor...
...pot să propun un toast ?
Pentru Joe Eschimosul !
Sau să-i spunem Hercule Negru ?
Pentru Hercule Negru !
Hercule Negru.
Pentru Hercule Negru !
Ai avut dreptate, doctore. Numele ăla are "pănaş".
Hildi, umple-mi paharul.
Deci Hildi, cum îţi place să serveşti la o masă mare într-o casă mare ?
Când Monsieur Candie îţi vorbeşte, îi răspunzi.
Îmi place mult, Monsieur Candie.
E mult mai bine decât să te coci în boxă sau să te târăşti
prin tufele de muri.
Dar poate nu la fel de plăcut ca a întreţine toţi negrii ăia, nu, dulceaţă ?
- O, îi plac negrii. - Ca Samson ?
Nu, dle.
Ştii, Monsieur Candie,
doctorul poate ar vrea să vadă spatele lui Hildi,
cum acolo la el nu sunt prea mulţi negri.
Dr. Schultz, când ai fost singur cu Hildi,
doar aţi vorbit sau ai şi dezbrăcat-o ?
- Nu, am vorbit doar... - Deci nu i-ai văzut spatele.
Nu.
Nu, nu, Stephen are dreptate. Ţi s-ar părea interesant.
Hildi, scoate-ţi rochia
şi arată-i doctorului spatele tău. Haide !
Calvin, doar ce-am îmbrăcat-o ca să arate bine.
Dar, Lara Lee, dr. Schultz e din Düsseldorf.
Ei nu au negri acolo. E om al medicinii.
Sigur l-ar fascina anduranţa negrilor la durere.
Negrii sunt duri, dr. Schultz, fără nicio îndoială.
Hildi are urme de bici pe spate.
Dacă Lara Lee ar primi unul,
- ...ar înnebuni. - Cu siguranţă.
- Ia uite, doctore. E ca o pictură. - Calvin !
Suntem la masă. Nimeni nu vrea să-i vadă spatele biciuit !
Bine. Bine, bine, bine.
După cină atunci, Stephen. După cină.
La paharul de whisky.
Cora, hai şi ia fata !
- E despuiată toată. - Da, dnă.
De ce eşti descheiată toată ? Doar ce te-am încheiat. Treci încoace.
Puiule, te-ai pus rău cu Stephen şi trebuie să stai în banca ta.
Zici că nu-l cunoşti.
Am spus că ai spus că nu-l cunoşti.
Nu-l cunosc.
Ba da.
Dle Stephen...
...nu-l cunosc.
De ce mă minţi ?
Nu mint.
Atunci de ce plângi ?
Mă sperii.
De ce te sperii ?
Pentru că eşti înfricoşător.
Când am vorbit în germană cu Hildi
mi-a crescut sufletul.
Doctore, mă unge pe suflet să aud asta.
Nu te mişca de aici.
Ai spus mai devreme că ai fi dispus să te desparţi de Hildi.
Da. Da, dom'le, am spus.
În cazul ăsta,
dă-mi voie să-ţi mai fac o propunere.
Sunt numai urechi.
Grăbeşte-te, fir-ar să fie !
- Monsieur Candie... - Stephen !
L-ai întrerupt pe dr. Schultz !
Îmi pare rău, dr. Schultz. Urechile mele nu mai fac nici cât o ceapă degerată.
Scuză-l.
Monsieur Candie, pot vorbi cu tine în bucătărie ?
Să mă ridic de pe scaun ?
Dacă sunteţi în stare ?
- De ce ? - E vorba de desert.
Ce e cu desertul ?
Aş prefera să discutăm asta între patru ochi.
Avem prăjitură albă !
Ce melodramă ar putea avea loc acolo ?
Aveţi dreptate, Monsieur Candie. O să mă ocup eu.
Vino în bibliotecă.
Da' nu înţeleg de ce n-ai veni să vorbeşti cu negrii ăştia.
Dacă iese prost, dai vina pe mine.
Bine, bine ! Stephen, prietene... Vin imediat.
Da, dle.
Ei bine, dlor, după cum vedeţi,
oricât de talentaţi ar fi, în bucătărie,
din când în când, e nevoie de supravegherea unui adult.
Scuzaţi-mă un moment.
Puteţi strânge farfuriile.
L-ai auzit, du-te.
Grăbeşte-te, fato.
Dr. Schultz, de ce nu ne încânţi cu o poveste de la circ ?
De la circ ?
Ce este ?
Ticăloşii ăia nu-s aici ca să cumpere niciun mandingo.
Vor fata.
Stephen, despre ce naiba vorbeşti ?
Te iau de fraier, despre asta vorbesc.
Nu-s aici pentru un negrotei plin de muşchi.
Sunt aici pentru fată.
Ce fată ? Hildi ?
Da, Hildi. Ea şi Django se cunosc.
L-a cumpărat pe Joe Eschimosul.
- A dat vreun ban ? - Nu, încă nu, dar...
Atunci a luat o laie. Deocamdată.
Dar era pe cale să cumpere
pe cine a venit să cumpere, când l-am întrerupt.
"Mulţumesc, Stephen". Cu plăcere, Calvin.
Unde baţi ?
De ce s-ar agita atâta pentru o negresă cu spatele belit
care nu face nici 300 ?
O fac pentru că negrul ăla Django e îndrăgostit de Hildi.
E probabil soţia lui.
De ce-i pasă neamţului de cine-i îndrăgostit înfumuratul ăla,
habar nu am.
Dacă pe ea o vor,
de ce toată mascarada asta cu mandingo ?
Tu n-ai da atenţie la 300 de dolari.
Dar ăia 12 mii ?
Te-au făcut foarte prietenos, nu ?
Da, aşa e.
Soţia, zici ?
Dacă ar fi fost un şarpe, m-ar fi muşcat.
Ticăloşi
mincinoşi,
care mi-au mâncat timpul.
Ticăloşii !
...din New Orleans, aşa că am puţină experienţă cu genul teatral.
Iată-te !
Începusem să cred că tu şi cioara aia bătrână aţi fugit împreună.
Ar fi fost un bilet pe cinste, nu ?
Lara Lee, m-am uitat pe fereastra mare.
Billy Crash se târguieşte cu un negustor dubios de sclavi
pentru nişte ponei. Eşti drăguţă să ieşi să arunci o privire ?
- Sigur, frate. - Mulţumesc, draga mea.
Da. Afacerile nu dorm niciodată.
Apropo, înainte să ieşi,
vorbeam de posibilitatea de a o cumpăra pe Broomhilda.
A, da. Aşa e, doctore.
Şi vom vorbi din nou. Imediat.
Cine e prietenul tău ?
Ăsta e Ben.
E un oareşicare care a trăit aici multă vreme.
Chiar multă vreme.
Bătrânul Ben a avut grijă de tăticul meu
şi de tăticul tăticului meu.
Până şi-a dat duhul într-o zi...
...bătrânul Ben a avut grijă de mine.
Când e fiul unui mare proprietar de plantaţii din Mississppi,
albul are contact
cu multe chipuri de negri.
Mi-am petrecut toată viaţa aici, chiar aici, în Candyland,
înconjurat de chipuri de negri.
Văzându-i în fiecare zi, zi după zi,
am avut o singură întrebare.
De ce nu ne omoară ?
Afară, pe veranda aia, de trei ori pe săptămână, timp de 50 de ani,
bătrânul Ben îl rădea pe tata cu un brici.
În locul lui Ben, i-aş fi tăiat gâtul tatălui meu
şi nici nu mi-ar fi luat 50 de ani ca s-o fac.
Dar el n-a făcut-o.
De ce nu ?
Vezi tu, ştiinţa frenologiei
e crucială pentru a înţelege
diferenţa dintre cele două specii ale noastre.
În ţeasta africanului,
aria asociată cu supunerea
e mai mare decât la orice om sau rasă subumană de pe planeta Pământ.
Dacă examinezi...
...bucata asta de ţeastă...
...o să observi trei adâncituri distincte.
Aici, aici şi aici.
Acum,
dacă ţineam în mână ţeasta unui Isaac Newton sau Galileo,
aceste adâncituri ar fi în aria cea mai asociată cu
creativitatea.
Dar asta e ţeasta bătrânului Ben.
Şi în ţeasta bătrânului Ben,
neîmpovărată de inteligenţă,
aceste trei adâncituri se află în aria cel mai mult asociată cu
slugărnicia.
Acum, Isteţule,
o să recunosc că eşti destul de deştept.
Dar dacă aş lua ciocanul ăsta...
...şi ţi-aş crăpa capul cu el,
ai avea aceleaşi trei adâncituri, în acelaşi loc...
...ca bătrânul Ben.
Hei ! Pune palmele întinse pe masă !
Dacă le ridici de pe masa aia,
dl Pooch o să descarce ambele ţevi !
S-au spus foarte multe minciuni în seara asta,
dar asta poţi să crezi !
Dle Moguy, eşti drăguţ să iei armele de la şoldurile băieţilor ?
- Mulţumesc mult. - Doctore.
Unde rămăsesem ?
Idiotule.
A, da.
Parcă urma să-mi faci o propunere de cumpărare
pentru Broomhilda.
Am dreptate ?
Da.
Adu-o pe Hildi !
Treci acolo.
Stai în scaunul ăla !
- Pune mâna pe masă. - Şi-acum taci !
Dr. Schultz,
în Greenville, chiar dumneata ai spus că pentru "negrul potrivit"
ai fi dispus să plăteşti ceea ce unii ar considera o sumă absurdă.
La care am spus: "Cum defineşti absurdă ?",
la care tu ai spus: "12.000 de dolari".
Având în vedere că aţi bătut mulţi kilometri călare,
aţi trecut prin multe necazuri
şi aţi vehiculat multe minciuni ca s-o cumpăraţi de dra asta încântătoare,
se pare că Broomhilda este, de fapt, "negrul potrivit".
Şi dacă vreţi să plecaţi din Candyland cu Broomhilda,
preţul este de 12 mii de dolari.
Înţeleg că preferi genul de negocieri "vrei sau nu" ?
Da, doctore.
Vezi tu, după legile din Ţinutul Chickasaw,
Broomhilda este proprietatea mea.
Şi cu proprietatea mea, pot alege să fac orice doresc !
Şi dacă voi credeţi că preţul meu
pentru negresa asta e prea mare,
dorinţa mea va fi...
...să iau ciocanul ăsta şi s-o bat cu el până o omor !
De faţă cu voi !
Uşurel, voinicule.
După aceea putem examina cele trei adâncituri din ţeasta Broomhildei !
Şi-acum, ce alegi, doctore ?
Ce alegi ?!
Pot ridica mâinile de pe masă ca să scot portmoneul ?
Da, poţi.
Îs 12.
Vândută !
Bărbatului cu barbă excepţională şi unui negru neexcepţional.
- Dle Moguy. - Da, Calvin ?
Vrei să le faci domnilor o chitanţă pentru 12 mii de dolari, te rog ?
12 mii de dolari.
A fost o plăcere să fac afaceri cu voi.
Şi-acum, domnilor...
...mă însoţiţi în salon ?
Servim prăjitură albă.
Bravo, Calvin.
Scuzaţi-mă.
Scuzaţi-mă, dnă.
Puteţi să nu mai cântaţi Beethoven ?
Luaţi mâinile de pe harpă.
Doctore !
- Doctore, nu puteţi intra acolo ! - Stephen, Stephen...
- N-are ce căuta acolo. - Lasă-l.
E doar un pic supărat. Mă ocup eu de asta.
Prăjitură albă ?
Nu-mi plac dulciurile, mulţumesc.
Te gândeşti că am scos cât am putut de la tine, nu ?
De fapt, mă gândeam la amărâtul ăla pe care l-ai dat azi la câini.
D'Artagnan.
Şi mă întrebam ce-ar zice Dumas de asta.
Poftim ?
Alexandre Dumas. A scris "Cei trei muschetari".
Da, fireşte, doctore.
M-am gândit că eşti un admirator.
Ţi-ai numit sclavul după personajul principal din romanul său.
Dacă Alexandre Dumas ar fi fost acolo azi,
mă întreb ce-ar fi gândit.
Te îndoieşti că ar fi aprobat.
Da. Aprobarea sa ar fi o propunere dubioasă, în cel mai bun caz.
Franţuz inimos.
Alexandre Dumas e negru.
- Astea sunt actele Broomhildei ? - Da.
- Îmi permiţi ? - Bineînţeles.
Mulţumesc.
Actul de vânzare, foştii proprietari
şi, bineînţeles, actul de eliberare.
Ai un stilou şi cerneală ?
- Acolo, pe măsuţa mică. - Mulţumesc.
Mulţumesc.
Broomhilda Von Shaft...
...consideră-te o femeie liberă.
Dle Candie...
În mod normal, aş spune "Auf Wiedersehen".
Dar cum "Auf Wiedersehen" înseamnă "până ne vom revedea"
şi cum nu doresc să ne mai revedem, ţie, dle,
îţi spun "cu bine".
Hai să mergem.
Haide.
Încă un moment, doctore.
Ce este ?
Avem un obicei în sud
ca după încheierea unei tranzacţii, cele două părţi să-şi strângă mâna.
- În semn de bună credinţă. - Nu sunt din sud.
Dar eşti
în casa mea, doctore.
Mă tem că va trebui să insist.
Să insişti ?
Să ce ? Să-ţi strâng mâna ?
Mă tem că va trebui să insist asupra contrariului.
- Ştii ce cred că eşti ? - Ce crezi că sunt ? Nu, nu ştiu.
Cred că nu ştii să pierzi.
Şi eu cred că eşti un învingător abisal.
Cu toate astea,
aici în Ţinutul Chicasaw, o tranzacţie nu e încheiată
până cele două părţi nu-şi strâng mâna.
Nici după toate semnăturile din acte, nu înseamnă nimic,
dacă nu-mi strângi mâna.
Dacă nu-ţi strâng mâna, o să arunci 12 mii de dolari ?
Nu prea cred.
Dle Pooch...
Dacă încearcă să plece înainte ca
neamţul ăsta iubitor de negri să-mi strângă mâna,
o omori.
Chiar vrei să-ţi strâng mâna ?
Insist.
Dacă insişti...
Nu ! Calvin !
Calvin !
Îmi pare rău. N-am rezistat.
Negru' a înnebunit ! Ajutor !
Ajutor ! Omoară pe toată lumea !
- Sfinte... ! - La naiba !
- Mama... - ...mă-sii !
Fir-ar !
Prindeţi-l !
Ticălosul naibii ! Ce... ?!
Negru' naibii !
Fir-ar al dracului !
Ce dracu' se întâmplă ?
M-ai împuşcat !
Prostu' naibii !
Îmi pare rău, Jessie !
Cine dracu' i-a dat negrului o armă ?!
Ţinteşte jos !
Negrule, te omor !
Doamne ! O, Doamne !
Nenorocitule !
La naiba !
Nu trageţi !
Nu mai trageţi, fir-ar să fie !
Django !
Ce-i ?
Avem femeia ta !
Billy Crash e cu pistolul la capul ei.
Dacă nu încetezi cu asta, o să-i zboare creierii !
Şi nu-i o ameninţare, călăreţule.
E o promisiune.
Sau
poţi să renunţi, să-ţi arunci arma
şi n-o omorâm pe Hildi.
Aiurea !
Jur pe roşu, Django, jur în faţa lui Dumnezeu.
Dacă te predai,
n-o să păţească nimic.
Şi-ar trebui să te cred, cioară ?
Mie, unul, puţin îmi pasă ce crezi şi ce nu crezi !
Eu cred că dacă nu te predai în următoarele zece secunde,
o să-i zburăm creierii ! Crede asta !
N-o face.
Renunţă la mine.
- Şase ! - Lasă-mă.
- Şapte ! - Au luat prea multe.
- Django. - Opt !
Te iubesc.
Nouă !
Stai !
Nu.
Mă predau.
Nu te aud, negrule.
Am spus că mă predau !
Nu !
Cucurigu, negrule.
Vânători de recompense, deci ?
Ştiam eu că e ceva putred cu voi.
V-am găsit afişele cu cei căutaţi
şi un registru în desagi.
Trebuie să recunosc...
...n-am mai auzit de un negru vânător de recompense.
Negru plătit să omoare albi ? Ce zici de branşa asta ?
Bunicică, probabil, cât a durat, nu ?
E timpul să-ţi iei adio de la ouşoare, cioară. La trei.
Unu.
Te ţin eu. Doi.
Calmează-te. Şi-uite aşa.
Căpitane...
Te cheamă dra Lara.
Ceva legat de înmormântarea bătrânului.
Şi s-a răzgândit cu castrarea lui Django.
O să-l dea la LeQuint Dickey.
Nu s-a grăbit să-mi spună !
Ce dezamăgire.
Pleci.
Asta o să iei cu tine.
Numai de tine s-a vorbit în Casa Mare
în ultimele câteva ore.
Se pare că albii, care n-au avut o idee genială în viaţa lor,
se gândeau în fel şi chip cum să te omoare.
Vezi tu, majoritatea ideilor erau să-şi bată joc de bijuteriile tale.
Acum, asta ar putea părea o idee bună,
dar adevărul e...
...că atunci când castrezi un negru,
majoritatea se scurg de sânge în vreo şapte minute.
Majoritatea.
Mai mult decât majoritatea.
Şi-atunci zic:
"Dar-ar dracii !"
"Până şi negrii vânduţi la LeQuint Dickey au păţit-o mai rău de-atât".
Şi ei tot zic: "Hai să-l biciuim până moare".
Sau: "Daţi-l la luptele de negri", "Daţi-l la câinii lui Stonesipher".
Şi eu am spus: "Ce-i aşa special la asta ?"
"Facem asta tot timpul."
"Dă-o naibii,"
"până şi negrii vânduţi la LeQuint Dickey au păţit-o mai rău de-atât".
Şi să vezi surpriză !
Brusc, drei Lara îi vine ideea strălucită
să te dea Companiei de Minerit LeQuint Dickey.
Şi ca sclav la Compania de Minerit LeQuint Dickey,
de acum înainte, până în ziua în care mori,
toată ziua, în fiecare zi,
o să mânuieşti un baros,
făcând din pietre mari pietre mici.
Când o să ajungi acolo,
o să ţi se ia numele,
o să ţi se dea un număr şi un baros
şi-o să ţi se spună: "La treabă !"
O obrăznicie şi-o să-ţi taie limba !
Şi-s buni la asta, n-o să sângerezi de tot.
O, fac asta foarte bine.
O să te muncească.
Toată ziulica, în fiecare zi, până te lasă spatele.
Şi-atunci o să-ţi dea una în cap cu un ciocan
şi-o să te arunce în groapa de negri.
Şi ăsta o să fie sfârşitul tău, Django.
În drum spre Compania de Minerit LeQuint Dickey
Şi care-i regula de aur, Frankie ?
Nu tăvăleşti aborigeni.
Hei, albule.
Am spus: "Hei, albule !"
Taci, negrule. N-ai nimic de spus care să mă intereseze.
Ţi-ar plăcea să faci 11 mii de dolari ?
Poftim ?
Am spus: "Ţi-ar plăcea să faci 11 mii de dolari ?"
- 11.500, de fapt. - Despre ce naiba vorbeşti ?
Acolo, la Candyland, era o avere de 11.500 de dolari.
Şi voi aţi trecut pe lângă ea.
Dă-te naibii, nu suntem bandiţi.
N-am spus asta. Ce-i frumos la averea asta e că nu e ilegală.
N-o poţi fura. Trebuie s-o meriţi, albule.
Dacă ai ceva de zis, zi.
Cei 11.500 de dolari care te aşteaptă la Candyland
sunt sub forma unei recompense puse pe capul lui
- ...Smitty Bacall şi-a bandei lui. - Cine dracu' e Smitty Bacall ?
Smitty Bacall e liderul unei bande ucigaşe de hoţi de diligenţe, Banda Bacall.
E o recompensă de 7.000 de dolari pe capul lui, viu sau mort,
şi 1.500 pentru fiecare din cei trei complici ai săi.
Dandy Michaels,
Gerald Nash şi Craig Koons Nebunul.
Toţi cei patru domni
sunt la Candyland şi se prăpădesc de râs, şi ştii de ce ?
Pentru că au scăpat nepedepsiţi. Dar nu e musai să rămână aşa.
Tu şi prietenii tăi vă puteţi întoarce acolo ca să luaţi banii.
- Ce ziceai că au făcut ? - Ticăloşii au omorât oameni nevinovaţi.
Jaf de diligenţe. Oameni nevinovaţi albi.
Am afişul în buzunar, dacă mă laşi să-l scot.
Scoate-l.
"Căutaţi morţi sau vii. Smitty Bacall"
- "...şi Banda Bacall". - Dar eşti un sclav.
- "Pentru crimă şi jaf de diligenţe." - Nu-s sclav.
Vorbesc eu ca un sclav ?
- "7.000 de dolari pentru Smitty Bacall." - O grămadă de bani !
Sunt vânător de recompense.
Ieri, ca om liber,
am ajuns călare la Candyland, cu partenerul meu alb german,
dr. King Schultz.
Am urmărit Banda Bacall din Texas până în Ţinutul Chickasaw.
I-am găsit, în sfârşit, ascunzându-se la Candyland.
Am intrat să-i prindem, treaba a mers prost,
partenerul meu a fost omorât, Calvin Candie a fost împuşcat
şi toată lumea s-a hotărât să dea vina pe mine,
aşa că iată-mă aici.
Dar ştiţi că nu sunt pe manifestul ăla.
Şi că n-ar trebui să fac drumul ăsta.
Dar ăia patru sunt încă acolo, sunt tot căutaţi,
11.500 stau de pomană
şi ultimul lucru la care s-ar aştepta e să vă întoarceţi să-i luaţi.
Care-i învoiala ?
Tu ne spui cine sunt şi noi te eliberăm ?
Nu, nu, nu, nu vă spun cine sunt.
Dar îmi daţi un pistol, unul din caii ăia
şi am să vi-i arăt.
Ăsta e un afiş real.
Doar pentru că afişul e real, nu înseamnă că restul balivernelor sunt adevărate.
De ce ar avea un sclav
un afiş cu "Căutaţi, morţi sau vii" în buzunar ?
A venit negrul ăla călare la Candyland ieri ?
Bine. Vă mai întreb o dată.
Nu uitaţi că nu-mi plac mincinoşii.
E sclav de la Candyland
sau a venit ieri pe cal, cu un călăreţ alb ?
Da.
Pe noi ne-au adus de la licitaţia din Greenville
şi el a venit călare cu un alb.
Şi albul ăsta... Era negrul sclavul lui ?
Nu era sclav.
Eşti sigur de asta ?
Foarte sigur.
Ce s-a întâmplat la Candyland ?
S-a tras. Stăpânul a fost împuşcat.
- Cine l-a împuşcat ? - Neamţul.
De ce ?
Negrul şi neamţul făceau pe negustorii de sclavi, dar nu erau.
- Ce erau ? - Vânători de recompense.
Fir-aş al naibii, Roy ! Asta ar putea fi treabă serioasă.
Ei bine, bronzatule, batem palma.
Mai am o condiţie.
Care ?
Când ajungem acolo, când vine timpul...
...mă laşi să te ajut să-i omori.
Eşti nostim, afurisitule.
- Dezleagă-l. - Da, da.
Batem palma, negrule.
Batem palma, prietene.
Hei !
Eşti în regulă pentru un negru.
Poftim. Poftim, prietene.
Da.
O să-ţi dăm calul ăla de povară.
- Ce-i în desagii ăia ? - Dinamită.
Nu mă sui pe un cal cu dinamită.
Înţeleg de ce.
Frankie, ia batoanele de dinamită
şi bagă-le în cuşca cu negri.
Nişte dinamită, să vă jucaţi.
Floyd, tu ai puşca aia în căruţă, nu ?
Da.
De ce nu-i dai arma şi centura ta ?
Bine.
Să n-o scapi, bine ?
Doar ce-am ajustat cătarea şi e perfectă.
E bine de ştiut.
Aruncaţi-mi dinamita aia.
- Jake ! - Da ?
Du-te afară şi vezi ce naiba e cu câinii ăia !
Prinde-i !
D'Artagnan, nenorociţilor !
12 mii de dolari Calvin Candie
Auf Wiedersehen.
Eu sunt, iubito.
Cândva, în dulcea lume de apoi
O să ne întâlnim noi doi
Pe malul ăla frumos
În lumea de apoi În lumea de apoi
O să ne întâlnim noi doi
O să ne întâlnim în lumea de apoi
Cora, ne faci o cafea ?
Sheba, ajut-o.
Haide.
În dulcea lume...
De apoi
O să fiţi toţi împreună cu Calvin în lumea de apoi.
Doar un pic mai repede decât vă aşteptaţi.
Billy Crash. Acum, unde eram ?
Aşa e.
Ultima oară când te-am văzut, erai cu mâinile pe...
Doamne Dumnezeule !
D-jango ! Ticălos negru ce eşti !
D-ul e mut, ţărane.
O, nu !
Acum, negrilor
le sugerez să plece de lângă albi.
Nu tu, Stephen.
Tu eşti unde trebuie.
Cora, înainte să pleci, îţi iei rămas bun de la dra Lara ?
Ce să fac ?
Am spus să-ţi iei rămas bun de la dra Lara.
La revedere, dră Lara.
Duceţi-vă acum.
Stephen, îţi plac ţoalele mele noi ?
Până acum, n-am ştiut că movul mă prinde.
Am numărat şase focuri, negrule.
Eu, două pistoale, negrule.
Ai spus că în 76 de ani pe plantaţia asta,
ai văzut multe porcării făcute negrilor.
Dar am observat că n-ai menţionat împuşcarea în genunchi.
Doamne ! Nenorocitule ! Fir-ar să fie !
76 de ani, Stephen.
Câţi negri crezi că ai văzut venind şi plecând ? Şapte mii?
Opt mii ?
Nouă mii ?
9.999 ?
Fiecare cuvânt scos de Calvin Candie a fost o vrăjeală.
Dar a avut dreptate cu un lucru. Eu sunt negrul ăla, unul la 10 mii.
Ticălosule !
Nemernicule !
Doamne, lasă-mă să-l omor !
N-o să scapi, Django !
O să te prindă !
O să fii căutat, negrule.
Vânătorii de recompense o să te caute pe tine.
Poţi să fugi, negrule, dar o să te găsească !
Şi atunci să vezi tu numai ce-o să păţeşti !
N-o să te omoare doar, negrule ! Ai făcut-o de oaie !
Ăsta-i Candyland, negrule ! Nu poţi distruge Candyland !
Aici am fost ! Şi-o să existe întotdeauna un Candyland !
Niciun pistolar negru nu poate omorî toţi albii de pe lume !
O să te găsească !
Django !
Înfumuratul na...
Hei, pacoste mică.
Hei, pacoste mare.
Ştii cum o să ţi se spună ?
"Cel mai iute pistolar din sud".
Hai să plecăm de-aici.
Cine era negrul ăla ?
DJANGO DEZLĂNŢUIT