Едмънд! Бягай оттам!
Питър, какво си въобразяваш?
Питър, бързо, в убежището!
Хайде! - Почакай!
Хайде, остави го!
Мамо!
Люси, хайде!
Бързо! - Бягай!
Бягай!
Побързай! - Мамо!
Чакай! Татко! - Ед!
Едмънд, не! - Остави на мен!
Питър, върни се! - Ед, ела тук!
Едмънд, залегни!
Бързо, глупако, бягай!
Бягай оттам!
Хайде!
Побързай!
Защо мислиш само за себе си? Такъв си егоист!
Щяха да ни убият заради теб! - Престани!
Всичко е наред.
Защо не правиш каквото ти кажат?
Помогнете на бедните.
Бог да ви благослови, господине.
Децата и персоналът по евакуацията...
Няма да го сваляш, миличка. Нали?
Топло ли ти е? Добро момиче.
Поздрави на леля Лора. Довиждане, миличка, обичаме те.
ПОДСЛОНЕТЕ ДЕЦАТА СЛУЖБА ПО ЕВАКУ АЦИЯТА
Татко не би ни пратил там. - Ако татко беше тук,
войната щеше да е свършила. Нямаше да се налага да заминем.
Ще слушате брат си, нали?
Обещай ми да се грижиш за тях.
Да, мамо.
Ти си добър човек. - Всички на борда!
Довиждане, скъпа! - Довиждане!
Сюзън...
Дръж се като голямо момиче.
Дръж ръката на брат си. Не го пускай.
Добре, вървете.
Всички да се качват! - Довиждане! Обичам ви!
Остави ме. Мога и сам да се кача на влака.
Пусни ме!
Може ли билетите? Билетите ви, моля.
Питър.
Добре, вървете. - Благодаря ви.
Насам. Заповядайте насам, моля.
Хайде, Люси. Не бива да се разделяме.
Всичко ще е наред. Ще се оправим.
Довиждане, мамо! Обичам те!
Довиждане, миличка! - Ще ни липсваш! До скоро!
Обичам те, мамо! - До скоро!
Пиши ни, мамо! - Обичам ви!
ХРОНИКИТЕ НА НАРНИЯ
ЛЪВЪТ, ВЕЩИЦАТА И ДРЕШНИКЪТ
Гара Гузи, гара Гузи.
Дай ми ръка. Да вървим.
ГАРА КЪМ
Професорът знаеше, че идваме.
Може би е написано грешно.
Хайде, дий!
Стой!
Г-жо Макрийди? - Боя се, че да.
Това ли е всичко? Не носите ли друг багаж?
Не, госпожо.
Само това сме.
Слава богу.
Хайде, добро момиче. Ела.
Професор Кърк не е свикнал с деца в къщата.
И по тази причина трябва да следвате някои правила.
Никакви викове.
Никакво тичане. Никакво излишно използване на кухненския асансьор.
Никакво пипане на историческите предмети!
И преди всичко,
няма да безпокоите професора.
Великобритания бе обект на няколко
въздушни атаки от страна на Германия.
Нападенията, които продължиха няколко часа...
Чаршафите ме драскат.
Войните не продължават вечно, Люси. Скоро ще се върнем у дома.
Ако още имаме дом. - Не е ли време за лягане?
Да, мамо. - Ед!
Видяхте ли отвън? Имението е огромно.
Ще правим каквото си искаме тук.
Утре ще е прекрасен ден.
Наистина.
"Гастроваскуларен."
Хайде, Питър. Гастроваскуларен...
От латински ли е? - Да.
Да не би да означава "най-тъпата игра на света"?
Можем да поиграем на криеница.
Но ние вече се забавляваме.
Хайде, Питър, моля те.
Много моля!
Едно, две, три, четири... - Какво?
Пет, шест, седем, осем,
девет, десет, единайсет...
...24, 25, 26...
Това си е моето скривалище!
...75, 76, 77, 78, 79, 80,
81, 82, 83, 84,
85, 86, 87, 88,
89, 90, 91, 92,
93, 94, 95...
От мен ли се криеш?
Не.
Ами...
Аз само... аз...
Не, не, аз само...
Аз просто... Не исках да те изплаша.
Извинявай, че те питам, но... ти какво си?
Аз съм... Аз съм фавн.
Ами ти какво си?
Да не си някое голобрадо джудже?
Не съм джудже! Момиче съм!
Дори съм най-високата в класа.
Искаш да кажеш, че си Евина дъщеря?
Майка ми всъщност се казва Хелън.
Да, но си човешко създание.
Разбира се.
Какво правиш тук?
Скрих се в дрешника в празната стая и...
Празна Тастая? Това в Нарния ли е?
Нарния? Това пък какво е?
Мило момиче, ти си в нея.
Всичко от уличния фенер
чак до замъка Кер Паравел на Източния океан,
всяка съчка и камък, които виждаш,
всяка ледена висулка е Нарния.
Този дрешник е ужасно голям.
Дреш Ник? Извинявай.
Позволи ми да се представя. Казвам се Тумнус.
Приятно ми е, г-н Тумнус. Аз съм Люси Певънси.
Стисни и раздрусай. - Защо?
Нямам представа.
Хората го правят, когато се запознават.
Ами тогава, Люси Певънси от блестящия град Дреш Ник
в чудната земя Празна Тастая,
ще бъдеш ли така любезна да заповядаш на чай у дома?
Много ти благодаря, но...
Най-добре да си вървя.
Съвсем наблизо е, зад ъгъла. Ще запаля огън в камината,
ще има препечени филийки, чай и кейк.
Може да си позволим дори консерва сардини.
Не знам. - Хайде, ела.
Не всеки ден срещам нов приятел.
Може да дойда за мъничко.
Особено ако имаш сардини.
Колкото искаш.
Добре ли си?
Е, пристигнахме.
Хайде, ела.
След теб. - Може ли да ти помогна?
Много благодаря.
Това тук... е баща ми.
На лицето му е изписана доброта.
Много прилича на теб.
Не.
Всъщност не приличам много на него.
Моят татко е на война.
И моят баща беше на война.
Но това се случи твърде отдавна.
Преди тази ужасна зима. - Зимата не е толкова лош сезон.
Пързаляш се с кънки, биеш се със снежни топки.
После идва Коледа! - Не и тук.
Не, ние не сме имали Коледа от сто години.
Какво? 100 години не сте получавали подаръци?
Цари вечна зима, но Коледа не идва.
Дълго продължава тази зима.
Но ти би харесала Нарния през лятото.
По цяла нощ ние, фавните, танцувахме с дървесните нимфи
и нито за миг не усещахме умора.
А музиката... О, каква музика!
Искаш ли да ти посвиря малко сега?
Да, моля.
Предполагам, че ти си запозната
с приспивните песни на Нарния? - Боя се, че не.
Това е чудесно.
Защото това вероятно няма да звучи толкова прекрасно.
Трябва да вървя. - Вече е твърде късно.
Аз съм един ужасен фавн.
О, не.
Ти си най-милият фавн, когото познавам.
Боя се тогава, че имаш много слаба база за сравнение.
Не, ти не си сторил нещо толкова ужасно.
Не съм го сторил, Люси Певънси.
В момента го правя.
Какво правиш?
Похищавам те.
Заради Бялата вещица.
Тя ни омагьоса да живеем в студена, вечна зима. Заповяда,
ако някой от нас открие човешко същество да броди в гората,
да й го предаде.
Но вие не бихте го сторили, г-н Тумнус.
Мислех, че сте мой приятел.
Слушай, тя сигурно вече знае, че си тук.
Горите са пълни с нейни шпиони.
Дори някои дървета са на нейна страна.
Можеш ли да намериш пътя си до дома?
Мисля, че да. - Добре.
Ще се оправиш ли?
Ей, ей!
Съжалявам, много съжалявам.
Заповядай.
Задръж го. На теб ще ти трябва повече.
Каквото и да стане, Люси Певънси, радвам се, че се запознахме.
Ти стопли душата ми така, както не съм се чувствал 100 години.
А сега върви!
Побързай!
...99, 100.
Готови или не, идвам!
Спокойно! Върнах се! Всичко е наред!
Тихо! Той идва!
Вие двамата май не схващате идеята на тази игра.
Не се ли чудихте къде съм била?
Това е целта. Затова той те търсеше.
В такъв случай аз ли печеля?
Мисля, че Люси не иска да играе повече.
Нямаше ме часове наред.
Люси, тук няма друго дърво, освен гърба на дрешника.
Не обърквай игрите, Лу. Не всички имат твоето въображение.
Но аз не си въобразявам!
Достатъчно, Люси.
Не бих ви излъгала за това!
Аз ти вярвам.
Наистина ли? - Разбира се.
Не ви ли казах за поляната в бюфета?
Престани, ако обичаш.
Объркваш всичко още повече.
Пошегувах се. - Кога ще пораснеш най-после?
Млъкни! Правиш се на татко, но не си!
Това се отваряше.
Наистина имаше гора!
Сюзан е правя, Люси.
Стига толкова.
Люси.
Къде си?
Люси.
Дано не те е страх от тъмното.
Люси?
Люси!
Люси.
Къде си?
Люси.
Мисля, че вече ти повярвах.
Люси.
Люси?
Остави ме на мира! - Какво има, Джинарбрик?
Накарай го да ме пусне! Нищо лошо не съм сторил!
Как смееш да се обръщаш към кралицата на Нарния?!
Нямах представа!
Занапред ще имаш! - Почакай!
Как се казваш, Адамов сине?
Едмънд.
И как така ти, Едмънд, си влязъл в моите владения?
Не съм сигурен. Последвах сестра си.
Сестра ти? Колко сте общо? - Четирима.
Люси единствена е била тук преди.
Каза, че се е запознала с някакъв фавн на име Тумнус.
Питър и Сюзън не й повярваха. Аз също.
Едмънд, ти замръзваш. Защо не седнеш при мен?
Искаш ли да те сгрея с едно питие?
Да, ваше величество.
Напитката ви, сир.
Как го направи?
Мога да направя каквото поискаш.
Можеш ли да ме направиш по-висок?
Всичко, което поискаш за ядене.
Локум може ли?
Едмънд?
Много бих желала да се запозная с цялото ти семейство.
Защо?
Те не са нищо особено.
Сигурна съм, че не са толкова очарователни, колкото теб.
Но виждаш ли, Едмънд, аз нямам свои дечица.
А ти си точно такова момче,
каквото си представям някой ден да стане принц на Нарния.
Може би дори крал.
Наистина ли?
Разбира се, ще трябва да доведеш и семейството си.
Това означава ли, че и Питър ще стане крал?
Не! Не и не.
Но кралят се нуждае от прислуга.
Тогава ще ги доведа.
Отвъд тези дъбрави, виждаш ли двата хълма?
Моят дом е между тях.
Ще ти хареса там, Едмънд.
Има цели стаи, пълни с локум.
Може ли още малко сега? - Не!
Не искам да ти разваля апетита.
А и двамата с теб ще се видим отново съвсем скоро.
Надявам се, ваше величество.
Довиждане, мили мой. Ще ми липсваш.
Едмънд?
О, Едмънд! И ти беше там!
Прекрасно е, нали?
Къде беше? - У г-н Тумнус. Той е много добре.
Бялата вещица не е разбрала, че се е срещал с мен.
Бялата вещица ли?
Нарича се кралица на Нарния, но не е такава.
Добре ли си? Изглеждаш ужасно.
Ти какво очакваше? Ужасен студ е.
Как да излезем оттук? - Ела.
Насам.
Питър, Питър, събуди се!
Там е! Наистина е там!
Люси, за какво говориш? - За Нарния!
В дрешника е, както ви казах!
Сънувала си, Люси. - Не съм!
Видях отново г-н Тумнус! И Едмънд влезе този път.
И ти ли видя фавна?
Той, всъщност, не беше с мен.
Той...
Къде беше ти, Едмънд?
Реших да й поиграя по свирката.
Съжалявам, Питър.
Не биваше да я окуражавам,
но знаеш какви са малките деца в наши дни.
Не знаят кога да спрат да се преструват.
Калпазани такива, малко остава да спите в конюшнята!
Професоре, съжалявам. Предупредих да не ви безпокоят.
Спокойно, г-жо Макрийди. Сигурно имат обяснение.
Но най-напред ми се струва, че някой се нуждае от горещ шоколад.
Ела, мило дете.
Изглежда нарушихте крехкия душевен мир на икономката ми.
Съжалявам, господине. Няма да се повтори.
Сестра ни Люси е виновна.
Разплаканото момиченце. - Да, господине.
Тя е разстроена. - Затова хлипа.
Не е кой знае какво.
Ще се справим. - Това ми е ясно.
Тя мисли, че е открила омагьосана земя.
В дрешника на горния етаж.
Какво каза?
В дрешника на горния етаж.
Люси мисли, че вътре има гора.
Не спира да говори за нея.
Как ти се стори? - Напълно побъркана.
Не, не тя, гората.
Нима й вярвате? - А вие?
Не, разбира се.
Логически е напълно невъзможно.
На какво ви учат в училище тези дни?
Едмънд каза, че си измисляли.
Той ли казва истината обикновено?
Не, за пръв път му е.
Ако тя не е луда и не е лъжкиня,
логично е да приемем, че тя казва истината.
Смятате, че трябва да й повярваме?
Тя ви е сестричка, нали? Вие сте семейството й.
Тогава се дръжте подобаващо.
Питър се готви да извади от строя още един батер!
Събуди се, мечтателко.
Може ли да поиграем отново на криеница?
Нали каза, че е детинска игра?
А и се нуждаем от чист въздух.
Не че тук няма въздух.
Готов ли си? - А ти?
Браво, Ед. - Ти вкара!
Какво става тук? - Макрийди!
Бързо!
Не, не, назад!
Хайде! - Ти се шегуваш!
Назад!
Пръстът ми! - Не съм те настъпил!
Дръпни се! - Стига сте се блъскали!
Не е възможно.
Не се притеснявайте.
Сигурно просто си въобразявате.
Предполагам, че ако се извиним,
няма да е достатъчно. - Не, няма.
Но това ми стига!
Престани!
Малък лъжец!
И вие не й повярвахте. - Извини се на Люси.
Извини й се. - Добре, съжалявам.
Няма нищо.
Някои деца не знаят кога да спрат с измислиците.
Много смешно.
Най-добре да се прибираме.
Няма ли първо да разгледаме?
Нека Люси да реши.
Искам да ви запозная с г-н Тумнус!
Добре, хайде при г-н Тумнус.
Но не можем да тръгнем в снега с тези дрехи.
Не.
Професорът няма да се сърди, ако заемем тези.
В крайна сметка, като се замислиш,
дори не ги изнасяме от дрешника.
Но това е женско палто! - Знам.
...много, много вкусна храна и много, много прекрасни...
Лу?
Люси!
Кой би направил такова нещо?
"Фавнът Тумнус е обвинен
в държавна измяна срещу нейно Кралско величество,
Джадис, кралица на Нарния,
тъй като е приютил враговете й и е общувал с човеци.
Подпис: Могрим, капитан на Тайната полиция.
Да живее Кралицата."
Ясно. Наистина трябва да се прибираме.
А г-н Тумнус?
Ако са го арестували, задето е общувал с човек,
едва ли можем да му помогнем. - Нищо не разбирате, нали?
Аз съм човекът.
Тя е разбрала, че ми е помогнал.
Можем да повикаме полиция. - Те са полицията.
Спокойно. Ще измислим нещо.
Защо?
Все пак той е престъпник.
Това птиче не ни ли изшътка?
Това е... бобър.
Тук, момче.
Ела, момче.
Няма да я подуша, ако това искаш.
Извинявай.
Люси Певънси?
Да?
Тази кърпичка дадох на г-н Тум...
Тумнус. Той ми я даде, преди да го заловят.
Добре ли е той?
Елате.
Какво правиш? - Тя е права.
Откъде да знаем, че можем да му се доверим?
Каза, че познава фавна.
Той е бобър. Не би трябвало да говори изобщо!
Всичко наред ли е?
Да, просто си бъбрим.
Оставете това за по-безопасно място.
Има предвид дърветата.
Хайде, не бива да оставаме тук след падането на нощта.
Моята булчица май е сложила чайника.
Една хубава чаша горещ чай.
Прекрасно е. - Дребна работа.
Още много има. Не е завършен.
Но ще е голяма работа, когато го приключа.
Бобър, ти ли си? У мрях от притеснение.
Ако разбера, че пак си бил с язовеца...
Това не са язовци.
Не съм предполагала, че ще доживея да видя този ден.
Виж ми козината. Не можа ли да ми дадеш 10 минутки аванс?
И седмица бих ти дал, ако смятах, че ще има полза.
Заповядайте вътре и ще ви предложа нещо за хапване
и възпитана компания.
Внимателно. Гледайте си в краката.
Простете за бъркотията.
Г-н Бобър не мърда от стола си.
На гледката ли се наслаждаваш?
Няма ли начин да помогнем на Тумнус?
Отвели са го при Вещицата. Знаете какво казват.
Малцина от влезлите през онези порти излизат отново на бял свят.
Риба с пържени картофки.
Но има надежда, скъпа. Много надежда.
Да, има много повече от надежда!
Аслан работи по въпроса!
Кой е Аслан?
Ах, ти, нахално човече...
Какво?
Наистина не знаеш, нали? - Съвсем отскоро сме тук.
Той е просто царят на цялата гора.
Голямото началство. Истинският крал на Нарния.
Доста време го нямаше. - Но най-после се върна!
И ви очаква край Каменната маса!
Нас ли чака? - Шегувате се!
Те дори и за пророчеството не знаят!
Ами тогава... - Вижте.
Завръщането на Аслан,
арестуването на Тумнус, тайната полиция,
всичко се случва заради вас!
Нас ли обвинявате? - Не ви обвиняваме.
Благодарим ви. - Има предсказание.
"Когато адамова плът и кръв
седне на трона в Кер Паравел,
времето на злото ще се свърши веднъж завинаги."
Няма рима. - Знам.
Но вие пропускате най-важното!
Отдавна е предсказано,
че двама адамови синове и две евини щерки
ще победят Бялата вещица и ще върнат мира в Нарния.
И смятате, че сме ние ли?
Дано сте вие, защото Аслан вече събра армията ви.
Нашата армия ли? - Мама ни отпрати,
за да ни спаси от войната.
Мисля, че сте се объркали.
Ние не сме герои. - Ние сме от Финчли.
Благодаря за гостоприемството.
Но ние трябва да тръгваме. - Не, не можете да си отидете!
Прав е. Трябва да помогнем на г-н Тумнус.
Не е по силите ни.
Съжалявам,
но е време ние четиримата да се прибираме у дома. Ед?
Ед?
Ще го убия. - Може и да не ти се наложи.
Едмънд бил ли е в Нарния преди?
Побързай!
Едмънд! - Ще те чуят!
Не!
Остави ме! - Ще попаднете право в ръцете й!
Не можем да го оставим така! - Той ни е брат!
Той е примамката! Вещицата иска четирима ви!
Но защо? - За да осуети предсказанието.
Да ви убие!
Ти си виновен! - Аз ли?
Това нямаше да се случи, ако ме бяхте послушали!
Ти знаеше, че ще се случи. - Не знаех.
Затова трябваше да си тръгнем, докато имахме възможност!
Престанете!
Така няма да помогнем на Едмънд. - Тя е права.
Само Аслан може да помогне на брат ви сега.
Тогава ни отведи при него.
Не мърдай, страннико, или ще ти е за последно.
Кой си ти? - Аз съм Едмънд!
Срещнах кралицата в гората! Тя ми каза да дойда тук!
Аз съм Адамовият син!
Поднасям ви извинения, блажен кралски любимецо.
А може би не чак толкова блажен.
Насам.
Чакай тук.
Харесва ли ти?
Да, ваше величество.
Така и предполагах.
Кажи ми, Едмънд...
Сестрите ти глухи ли са?
Не.
А брат ти да не би да е...
Твърде глупав?
Според мен, да, но мама каза...
Как смееш да дойдеш сам тогава?!
Опитах се! - Едмънд, исках толкова малко от теб!
Те не ме слушат! - Дори това не можа да направиш!
Доведох ги почти дотук.
Те са в къщата на Бобрите до бента.
Добре.
Предполагам, че не си чак толкова непотребен, нали?
Питах се...
Дали ще получа малко локум най-после?
Гостът ни е гладен.
Насам са вкусотиите.
Могрим!
Знаеш какво да правиш.
Побързай, майко! По петите ни са!
Добре тогава. - Какво прави тя?
После ще ми благодарите.
Пътят е дълъг, а Бобъра се изнервя, когато прегладнее.
Вече съм изнервен!
Убийте ги!
Дали ще ни трябва сладко? - Само ако Вещицата сервира чай.
Побързайте!
С Язовеца изкопахме този тунел. Излиза близо до дома му.
Ти каза, че води до майка ти!
Люси!
В тунела са.
Бързо! Насам! - Побързайте.
Бягайте! - Бързо!
Трябваше да донесеш карта!
Не остана място до сладкото.
Хайде, Люси!
Съжалявам, скъпи.
Беше най-добрият ми приятел.
Какво е станало тук?
Това се случва с онези, които се опълчат срещу Вещицата.
Още една стъпка, предателю, и ще те захапя до кост!
Спокойно, аз съм от добрите.
Ами? Много приличаш на лошите.
Злощастна семейна прилика.
Но после ще го обсъждаме. Сега трябва да бягаме.
Какво имаш предвид?
Поздрав, господа.
Загубихме ли нещо? - Не се дръж надменно.
Знам те колко пари струваш.
Търсим едни човешки създания.
Човеци? Тук, в Нарния?
Това е ценна информация, не мислиш ли?
За награда ще получиш живота си.
Не е много,
но е достатъчно.
Къде са бегълците?
На север. Избягаха на север.
Подуши ги.
Те помагаха на Тумнус. Вещицата ме изпревари.
Добре ли си?
Ще ми се да можех да кажа, че повече лаят, отколкото хапят.
Стига си скимтял! По-зле си от Бобъра в ден за баня.
Най-лошият ден в годината.
Благодаря за добротата,
но нямам време за други лекове.
Тръгваш ли?
Беше удоволствие и чест за мен, Кралице, но времето е кратко,
а Аслан лично ме помоли да събера още войници.
Виждал ли си Аслан? - Какъв е той?
Точно какъвто го описват.
Ще се радвате, че е на ваша страна в битката срещу Вещицата.
Но ние не смятаме да се сражаваме с никаква вещица.
Но, крал Питър, предсказанието!
Не можем да водим войната без вас!
Ние искаме само да върнем брат си.
Ако...
Ако няма да ядеш това...
Бих станал, но...
Нозете ми...
Г-н Тумнус?
Каквото остана от него.
Ти си братът на Люси Певънси. - Аз съм Едмънд.
Да, имате същите нослета.
Добре ли е сестра ти?
В безопасност ли е?
Нямам представа.
Полицията срина до основи онзи бент.
Малкото ти семейство го няма никъде.
Къде са отишли? - Не знам.
Значи повече не си ми нужен.
Почакай! Бобъра спомена нещо за Аслан!
Аслан?
Къде е?
Аз... - Той е чужденец, ваше величество.
Не очаквайте от него да знае.
Попитах... къде е Аслан?
Аз... не знам.
Избягах преди да кажат.
Бързах да дойда при вас!
Тъмничарю!
Ваше величество?
Пусни фавна.
Знаеш ли защо си тук, фавне?
Защото вярвам в свободна Нарния.
Тук си...
Защото той те предаде.
За няколко сладки.
Качете го горе.
И запрегнете шейната ми.
На Едмънд му липсва семейството.
Лагерът на Аслан е близо до Каменната маса,
като пресечете замръзналата река. - Река ли?
Тя е замръзнала от сто години.
Толкова е далеч... - Светът е такъв, мило дете.
Да е малък ли очакваше?
По-малък.
Побързай, Адамов сине.
Хайде, човешки деца! Докато сме още млади.
Ако ни каже да побързаме още веднъж,
ще си направя от него голяма, пухена шапка.
Побързайте! Хайде!
Голям командаджия се извъди. - Не! Зад теб! Тя е!
Бягайте! - Тичай!
Побързай!
Вътре!
Скачай!
Бързо! Бързо, бързо!
Може би си е отишла.
Най-добре да огледам. - Не!
Не си нужен на Нарния мъртъв.
Нито пък ти, Бобъре.
Благодаря, скъпа.
Какво е това? Какво става?
Излезте! Излезте!
Дано сте били послушни, защото някой иска да ви види!
Весела Коледа, господине!
Наистина ще е весела, Люси, щом сте тук.
Много изтърпях откакто съм тук, но такова чудо...
Взехме ви за Вещицата. - Много съжалявам.
В своя защита ще кажа, че карам шейна много преди Вещицата.
Мислех, че няма Коледа в Нарния.
Нямаше, доста време.
Но надеждата, която вие донесохте, ваши величества,
най-после започна да отслабва мощта на Вещицата.
Смея да кажа, че мога да ви зарадвам с нещо.
Подаръци!
Нектар от Огнено цвете.
Една капка лекува всяка рана.
Надявам се никога да не ти потрябва.
Благодаря ви, господине,
но мисля, че съм достатъчно храбра.
Убеден съм в това.
Но битките са грозна картина.
Сюзън.
Опъни този лък и той няма да пропусне целта.
Нали битките бяха грозна картина?
Макар че теб винаги те чуват,
надуй този рог и където и да си,
ще дойде помощ.
Благодаря.
Питър.
Времето да използваш даровете си може би наближава.
Благодаря ви, господине.
Това са оръжия, не играчки.
Носете ги достойно и мъдро.
Сега трябва да потеглям.
Зимата почти свършва,
а доста работа ми се е натрупала за сто години.
Да живее Аслан!
Весела Коледа!
- Весела Коледа!
Ще се видим догодина! - Довиждане!
Казах ви, че е истински.
Спомена, че зимата свършва.
Знаете какво означава това.
Ледът ще се разтопи.
Трябва да пресечем реката веднага! - Нали бобрите правят бентове?
Не съм толкова бърз. - Хайде!
Няма ли да помислиш за минута?
Нямаме минута. - Опитвам се да съм реален.
Не, опитваш се да си остроумен. Както обикновено.
Чакайте, може би аз трябва да мина пръв.
Може би да.
Тайничко си сипваш допълнителна порция, нали?
Никога не знаеш кога ще ти е последната вечеря.
Особено с твоите гозби.
Ако мама знаеше какви ги вършим...
Мама я няма тук.
О, не!
Бягайте!
Бързо!
Не! - Питър!
Остави оръжието, момче.
Някой може да пострада. - Не се безпокой за мен!
Пронижи го!
Вървете си, докато можете, и брат ви ще дойде с вас.
Спри, Питър! Може би трябва да го послушаме!
У мно момиче.
Не го слушай! Убий го! Веднага!
Я стига, това не е вашата война.
Моята кралица иска единствено да отведеш семейството си.
Някакъв дядо с червен кожух ти е дал меч,
но това не те прави герой! Хвърли го!
Не, Питър! Нарния се нуждае от теб!
Убий го, докато имаш възможност!
Какво решаваш, сине Адамов? Няма да те чакам вечно.
Нито пък реката ще чака.
Питър!
Дръжте се за мен!
Прекрасно.
Какво направи?
Люси!
Някой да ми е виждал палтото?
Не се безпокой, мило дете.
Брат ти се погрижи за вас.
А и мисля, че вече нямате нужда от тези палта.
Ама че е топло.
Ще проверя шейната.
Ваше величество.
Открихме предателя. Водеше враговете ви недалеч от Страховития лес.
Много мило, че се отби.
Беше много любезен с вълците ми снощи.
Може би ще услужиш и на мен сега.
Простете ми, ваше величество. - Не си губи времето с ласкателства.
Дано не ви се стори грубо, но всъщност не говоря с вас.
Къде са тръгнали човеците?
Чакай! Не, недей! Бобъра спомена нещо за Каменната маса
и че Аслан събрал армия там.
Армия ли?
Благодаря, Едмънд.
Радвам се, че това създание видя малко честност,
преди да умре. - Не!
Помисли на чия страна си, Едмънд.
Моята...
Или тяхната.
Върви. Събери верните ми поданици.
Ако Аслан иска война...
Ще получи война.
Защо всички се взират в нас?
Може би смятат, че изглеждаш смешно.
Стига си се суетила. Изглеждаш прекрасно.
Дойдохме да видим Аслан.
Добре дошъл, Питър, сине Адамов.
Добре дошли, Сюзън и Люси, Евини дъщери.
И добре дошли на вас, Бобри. Искрено ви благодаря.
Но къде е четвъртият?
Затова сме тук, господине.
Нуждаем се от помощта ви.
Имахме известни неприятности по пътя.
Брат ми попадна в плен при Бялата вещица.
В плен? Но как е възможно?
Той ги предаде, ваше величество.
Значи е предал всички ни! - У спокой се, Ореус.
Сигурен съм, че има обяснение.
Вината е изцяло моя.
Бях твърде строг с него.
Всички бяхме.
Господарю, той ни е брат.
Знам, мило дете.
Но това само прави измяната му още по-черна.
Може би ще е по-трудно да го спасим, отколкото мислите.
Това е Кер Паравел, замъкът на четирите трона.
На един от тях ще седнеш ти, Питър, като Върховен крал.
Съмняваш ли се в предсказанието?
Не, друго ме безпокои.
Аслан, не съм този, за когото ме вземаш.
Питър Певънси, до скоро от Финчли.
Бобъра спомена също, че си щял да си направиш шапка от него.
Питър, има Тъмна магия,
много по-могъща от всички нас,
която властва над цяла Нарния.
Тя разграничава доброто от злото
и ръководи съдбата ни.
Вашата... и моята.
Но аз не можах да защитя дори собственото си семейство.
Доведе ги тук живи и здрави.
Не всички.
Питър, ще сторя каквото е по силите ми да помогна на брат ти,
но трябва да обмислиш това, което искам от теб.
Аз също искам само да спася семейството си.
Да не би на малкия принц да му е неудобно?
Пухена възглавница ли му се иска?
Специално отношение за специалното момче!
Това искаше, нали?
Приличаш на мама.
Мама не е имала такава рокля откакто започна войната.
Трябва да й занесем една. Или цял куфар!
Ако се върнем някога.
Съжалявам.
Преди се забавлявахме, нали?
Да, преди да станеш такава досада!
Така ли?
Само не се опитвай да избягаш.
Изморени сме. - Предпочитаме да те убием бързо.
Сюзън!
Назад!
Питър!
Хайде.
Не ни е за първи път.
Знаем, че не ти стиска.
Питър! Пази се!
Не! Оставете оръжията си. Тази битка е на Питър.
Може би се мислиш за крал,
но ще умреш...
Като псе! - Пази се!
Питър!
След него.
Той ще ви отведе при Едмънд.
Питър.
Почисти меча си.
Стани, сър Питър, Вълкоубиецо,
рицар на Нарния.
Минотаврите ще поемат левия фланг. Великаните ще пазим в резерва,
а джуджетата ще пратим първи.
Пленникът!
Нали няма да ме убиеш?
Още не.
Работа ни чака.
Едмънд!
Стореното - сторено.
Няма смисъл да говорим с Едмънд за случилото се.
Здравей.
Добре ли си? - Малко съм изморен.
Легни да се наспиш.
И, Едмънд...
Гледай да не се изгубиш пак.
Препечените филийки няма да се свършат в Нарния, Ед.
Сигурно ще ти приготвят нещо за из път.
У дома ли се прибираме?
Вие - да.
Обещах на мама да се грижа за трима ви.
Това не значи, че аз не мога да остана и да помогна.
Но те се нуждаят от нас.
От четирима ни.
Люси, твърде опасно е.
Ти едва не се удави! Замалко щяха да убият Едмънд!
Затова трябва да останем.
Виждал съм на какво е способна Бялата вещица и съм й помагал.
Не можем да оставим тези създания да страдат заради мен.
Значи е решено.
Къде отиваш?
Да се упражнявам.
Хайде, Ед! Насочи меча както Ореус ни показа!
Гард! - Сега блокирай!
Ей! - Питър! Едмънд!
Спри, конче!
Казвам се Филип.
Извинявай.
Вещицата поиска среща с Аслан.
Тръгнала е насам.
Джадис, кралица на Нарния!
Махай се, Вещице! - Императрица на Самотните острови!
Нямаш място тук! Махай се!
Сред вас има изменник, Аслан.
Той не е съгрешил спрямо теб.
Забрави ли законите, на чиято основа стои Нарния?
Не ми цитирай Тъмната магия, Вещице.
Аз бях там, когато тя се пишеше.
Тогава ще си спомниш, че всеки предател принадлежи на мен.
Кръвта му е моя.
Опитай се да го вземеш тогава.
Смяташ ли, че само със сила можеш да отречеш правото ми,
малки кралю?
Аслан знае, че ако не получа кръв, както изисква законът,
цяла Нарния ще се сгромоляса
и ще загине в огън и вода.
Това момче ще умре
на Каменната маса,
както повелява традицията.
Не смей да ми отказваш.
Достатъчно.
Ще говорим насаме.
Тя се отрече от претенциите си към кръвта на адамовия син.
Откъде да знам, че ще удържиш на думата си?
Сюзън!
Не е ли време да си лягате?
Не можахме да заспим.
Моля те, Аслан.
Не може ли да дойдем с теб?
Ще се радвам на компанията ви, макар и за кратко.
Благодаря.
Време е.
Напред трябва да продължа сам.
Но, Аслан...
Доверете ми се. Трябва да удържа думата си.
Благодаря, Сюзън.
Благодаря ти, Люси.
И сбогом.
Вижте, великият лъв.
Искаш ли малко мляко?
Защо той им се оставя?
Завържете го!
Оковете го! Хванете го!
Чакайте!
Първо нека го обръснем.
Доведете ми го.
Знаеш ли, Аслан,
малко съм разочарована от теб.
Наистина ли си въобразяваш, че ще спасиш човечето предател?
Даваш ми своя живот
и никого няма да спасиш.
Всичко беше напразно.
Тази вечер
Тъмната магия ще бъде удовлетворена!
А утре
ще превземем Нарния
завинаги!
Нека знаеш това,
за да умреш
в отчаяние!
Голямата котка
е мъртва!
Генерале.
Пригответе войските си за битка.
Колкото и да е кратка тя.
Късно е.
Няма го вече.
За добро го е направил.
Махайте се! Махайте се оттук!
Не, виж.
Трябва да кажем на другите.
Не можем да го оставим сам! - Люси, няма време!
Трябва да знаят.
Дърветата.
У спокойте се, принцове.
Нося скръбна вест от сестрите ви.
Тя е права.
Издъхнал е.
Тогава трябва ти да ни водиш.
Питър, цялата армия е готова и очаква да я поведеш.
Не мога. - Аслан вярваше, че си способен.
Аз също ти вярвам.
Армията на Вещицата наближава, сир. Какво ще разпоредите?
Идват, ваше височество, и ни превъзхождат по брой и оръжие.
Мнозинството не печели битки.
Не, но се боя, че допринася.
Не ми трябват пленници.
Избийте ги до крак.
Напред!
Погледнете небето!
С мен ли си?
До смърт.
За Нарния и за Аслан!
Напред!
Атака! За Аслан!
Трябва да тръгваме.
Толкова ми е студено.
Сюзън!
Къде е Аслан?
Какво са сторили?
Аслан!
Но ние видяхме ножа! Вещицата!
Ако Вещицата разбираше истинската същност на саможертвата,
щеше да изтълкува по друг начин Тъмната магия.
Когато доброволна жертва, която не е извършила измяна,
бъде убита на мястото на предателя,
Каменната маса ще се пропука
и дори смъртта ще се предаде.
Ние пратихме вест, че си мъртъв.
Питър и Едмънд водят битката.
Трябва да им помогнем.
И ще го сторим, мило дете, при това не сами.
Качете се на гърба ми.
Дълъг път ни чака, а времето ни е твърде малко.
Запушете си ушите.
Огън!
У ра!
Отбой! Привлечете ги към скалите!
Това е сигналът! Бързо!
Къде отиваме?
Дръжте се!
Отбой!
Бързо, отстъпете!
Спрете!
Сюзън, това е...
Г-н Тумнус!
Бързо, трябва да претърсим замъка!
Питър се нуждае от всеки, когото открием.
Едмънд! Твърде много са!
Бягай оттук!
Намери момичетата и ги отведи у дома!
Нали го чу! Да се махаме оттук!
Питър каза да бягаме!
Питър все още не е крал.
Не може да бъде!
Свърши се.
- Питър! Питър!
Къде е Едмънд?
Едмънд!
Кога ще се научиш най-после да изпълняваш каквото ти се каже?
На искрящото Източно море
давам кралица Люси Храбрата.
На великата Западна Гора -
крал Едмънд Доблестния.
На лъчезарното Южно слънце -
кралица Сюзън Благородната.
И на ясното Северно небе
давам крал Питър
Великолепния.
Който веднъж е бил крал или кралица на Нарния,
завинаги остава крал или кралица.
Нека мъдростта и добродетелта са с вас,
докато звездите завалят от небесата.
Да живее крал Питър!
Да живее крал Едмънд!
Да живее кралица Сюзън!
Да живее кралица Люси!
Не се безпокойте.
Пак ще го видим.
Кога? - След време.
Един ден ще бъде тук, на следващия - не.
Не бива да го притискате.
Все пак той не е питомен лъв.
Не е.
Но е добър.
Ето.
На теб ти е нужна повече.
Добре ли си, Филип?
Вече не съм толкова млад.
Хайде, Ед.
Само да си поема дъх. - И с това ще си останем.
Какво каза той, Сюзън? - "Чакайте ме в замъка.
Сам ще доведа жребеца."
Какво е това?
Изглежда ми познато.
Сякаш е от някакъв сън.
Или от съня за някакъв сън.
Празна Тастая.
Люси! - Пак ли?!
Лу! - Елате!
Това не са клони.
Палта са. - Сюзън, настъпила си ме!
Питър, дръпни се!
Не се бутай. - Престани.
Не съм те настъпил!
Ето къде сте били.
Какво правихте в дрешника?
И да ви кажем, няма да ни повярвате.
Пробвайте ме.
Не мисля, че ще успеете да се върнете оттук.
Защото... вече съм опитвал.
А ще се върнем ли някога там?
Предполагам.
Но ще се случи, когато най-малко очаквате.
При все това...
Най-добре си отваряйте очите.
Синхронизация: changebg http://hd-torrents.org