Dincolo de ţărmurile sterpe ale Mării Moarte
a trăit un popor vechi, numit iebusiţi.
Cu mii de ani în urmă, pe întinsul afloriment de rocă,
se spune că unii oameni se închinau lui Shalem,
zeul soarelui apune.
Oraşul a fost cunoscut numai ca aşezare a lui Shalem.
+ I E R U S A L I M +
De-a lungul anilor, acest oraş a reprezentat
locaşul pământesc a lui Dumnezeu, în trei religii majore.
A fost şi cel mai rezonant loc în confruntările istorice.
Mulţi au crezut că a fost centrul lumii.
Astăzi, oraşul cetate vechi din centrul Ierusalimului
este un mozaic de culturi şi credinţe.
Evreii, creştinii şi musulmanii trăiesc împreună,
totuşi, în locaţii separate.
Fiecare are locul propriu în Ierusalim.
Toată lumea din Ierusalim are o poartă favorită.
A mea este Poarta Damascului.
Cum intraţi pe Poarta Damascului
vă aflaţi deja în zona musulmană Quarten.
Acesta este Ierusalimul meu.
În arabă, noi numim Ierusalimul: Al-Quds, ceea ce înseamnă: Oraşul Sfânt.
Dar este şi un loc în care oamenii merg la muncă, negustorii îşi vând produsele
iar copiii se joacă şi merg la şcoală.
Ierusalimul pentru mine este mai mult decât un oraş.
E frumusete, spirit şi deasemenea religia mea.
Dar cel mai important, este familia mea.
Majoritatea oamenilor nu cred că sunt musulmană.
Doar atunci când mă duc la moschee
şi îmi pun pe cap eşarfa care pe unii îi surprinde.
Ierusalimul este plin de surprize.
De două ori pe săptămână, cartierul evreiesc există o sărbătoare mare.
Băieţii o numesc: Bar Mitzvah.
Fetele îi spun: Bat Mitzvah.
Este momentul în care devii adult.
Evreii din Ierusalim sunt veniţi din peste o sută de ţări diferite.
De exemplu, familia mea. Mama mea este din Paris.
Părinţii ei sunt din Tunisia. Familia tatălui meu este din Polonia.
Indiferent de unde venim, Cu toţii urmăm rădăcinile noastre aici.
Uneori mă simt ca şi cum aş merge pe aceleaşi pietre ca strămoşii mei.
Din vremuri biblice, avem un cuvânt special
ca acela când evreii se întorc în ţara promisă.
Noi spunem: Aliyah, ceea ce înseamnă că mergem până la un loc şi mai mare.
Şi pentru noi, evreii, nu există ceva mai mare decât Ierusalimul.
După mine, cel mai potrivit moment de a veni la Ierusalim, este de Paşti.
Fiecare Paşte începe cu procesiunea din Duminica Floriilor.
Am mers pe jos la Muntele Măslinilor
unde se sărbătoreşte ziua în care Iisus a intrat în oraş.
În fiecare an, eu şi fratele meu George ne alăturăm acestei procesiuni de Florii
şi cunoaştem oameni din întreaga lume.
Paştele... pentru cei mai mulţi oameni înseamnă ouă, iepuraşi şi decoraţiuni.
Dar aici, încă se mai simte acel Paşte ca acum 2000 de ani,
încă retrăim evenimentele lui Iisus
patimile lui Hristos, la fel, pas cu pas, la fiecare Paşte.
În zona creştină trăiesc etiopieni, ortodocşi din Grecia,
catolici, copţi, sirieni şi fiecare comunitate
celebrează Paştele în felul lor.
Alături de zona creştină avem cartierul armean
sărbătorind Paştele în propria lor biserică.
Oraşul vechi este foarte mic, iar cele patru categorii de oameni nu comunică foarte mult.
Deşi trăim în aceeaşi zonă, nu ştim foarte mult unii despre alţii.
Pe o suprafaţă de circa 1000 m pătraţi,
oraşul vechi din Ierusalim deţine unele dintre cele mai sfinte aşezăminte din lume
pentru evrei, creştini şi musulmani.
De ce jumătate din oamenii de pe pământ preţuim acelaşi spaţiu mic?
Ierusalimul se află la intersecţia dintre Africa, Asia şi Europa.
O regiune cunoscută ca leagănul civilizaţiei.
Marile imperii au început aici, acum 5000 de ani.
Alte mari puteri au apărut în jurul Ierusalimului
devenind astfel un câmp de luptă constant.
Fiecare civilizaţie şi-a lăsat amprenta aici.
Romanii au construit oraşe portuare mari pe Marea Mediterană.
Pe mormintele profeţilor biblici, musulmanii au construit altare.
Pe un platou mare, peste Marea Moartă,
regele Irod cel Mare a construit Masada,
o cetate de munte, unde rebelii evrei
au opus ultima rezistenţă împotriva armatei romane.
În deşertul Iudeii, primii creştini au construit mănăstiri izolate.
Unele mai sunt şi astăzi.
Fiind cucerit de peste 40 de ori,
Ierusalimul ascunde multe oraşe.
Fiecare construit pe ruinele altuia,
ruine ce mai pot fi găsite şi astăzi sub picioarele noastre.
Imaginaţi-vă că sunteţi un detectiv
şi încercaţi să rezolvaţi un mister pe baza unor dovezi adunate la un loc:
Asta este exact ceea ce fac arheologii,
cu excepţia faptului că noi o facem pentru trecut.
Unul dintre motivele care face Ierusalimul un loc interesant pentru construcţii
sunt straturile de ocupaţie continuă, unul deasupra celuilalt.
Întorcându-ne înapoi, acum 5000 de ani la primii locuitori,
la iebusiţi, profeţi biblici şi apoi de la locuitorii lui Israel
din perioada romană până la cruciaţi şi până în prezent.
Înţelegem vechiul Ierusalim ca o încercare de a aşeza un puzzle uriaş
mai ales că ne lipsesc cele mai multe piese
şi nu ştim unde ar fi originalul de bază a imaginii.
Tot ce descoperim în pământ este ca o nouă piesă de puzzle.
Ierusalimul se află la capătul unei regiuni
care a dat motiv arheologiei să avanseze în căutări.
Una dintre cele mai spectaculoase descoperiri
sunt documentele de la Marea Moartă,
care au fost scrise cu peste 2000 de ani în urmă
şi sunt de departe cele mai vechi copii pe care le avem din Biblia ebraică.
La cele mai adânci niveluri sub pământ s-au găsit primele rămăşiţe
ale oamenilor care au trăit în această ţară.
Ce a atras în primul rând pe oameni la Ierusalim?
Este izolat, sărac; oraş de munte stâncos.
Răspunsul este simplu: Apa.
În inima oraşului antic din Ierusalim
este un izvor care are apă proaspătă în tot timpul anului.
Deci, locuitorii au tăiat un tunel prin roca de bază solidă pentru a ajunge la apă.
În afară de apă există un alt motiv pentru care Ierusalimul a devenit important.
În partea de sus a dealului cu vederea spre oraş.
Marele afloriment de rocă despre care se credea de iebusiţi
că este închinat zeului apusului de soare.
În tradiţia evreiască, aceasta este piatra fundamentală unde a fost creată lumea
şi locul unde cele mai importante evenimente din Biblie s-au petrecut.
Abraham pregătit să sacrifice pe fiul său, într-o încercare de credinţă.
Regele David aducând Chivotul Legii.
Şi împăratul Solomon construind primul templu, casa lui Dumnezeu.
După ce templul a fost distrus de babilonieni,
credinţa a supravieţuit, scrierile biblice descriind
că Ierusalimul a fost cel mai apropiat loc de pe pământ la Dumnezeu.
Bunicul meu a venit prima dată la Ierusalim, când avea 12 de ani, în 1936
pentru că tatăl său a simţit că ceva rău se va întâmpla în Europa.
Dar tot restul familiei sale a rămas în Polonia
murind se pare în timpul Holocaustului.
El a făcut cercetări despre fiecare loc din oraşul vechi,
şi a scris chiar şapte cărţi despre Ierusalim.
Şi acum, la 90 de ani, încă învaţă în fiecare zi
ceva nou despre Ierusalim.
Cred că este cea mai mare dragoste a lui.
După soţia lui, dar...
Cred că o parte din dragostea lui
pentru Ierusalim a trecut la familia sa şi la mine.
E un mormânt pe Muntele Măslinilor, numit după profetul Zaharia.
Numele familiei mele vine de aici.
Zaharia a văzut distrugerea Ierusalimului acum peste 2000 de ani în urmă,
dar el a prezis că într-o zi evreii se vor întoarce în patria lor.
La sfârşitul zilelor noastre sfinte, Ziua Ispăşirii şi de Paşte
cântăm, "Anul viitor, în Ierusalem"
Acesta a fost visul evreiesc de sute de ani
să fie din nou în Ierusalim
şi acum am şansa de a trăi acest vis.
Pot să simt cu adevărat puterea acestui loc.
Cât de mult de energie este în acest loc.
Obişnuiesc să merg de fiecare dată de ziua mea
să spun o rugăciune la Zidul Plângerii.
Noi credem că toate rugăciunile trec prin Zid şi ajung la Dumnezeu.
Locul de rugăciune evreiesc de la Zidul de Vest
este unul dintre cei patru pereţi
care sprijină enorma platformă de piatră
unde acum 2000 de ani, regele Irod cel Mare reconstruit templul
pe o scară comparabilă cu Marile Piramide din Egipt.
Când Irod a reconstruit templul
a înconjurat platforma pe care se află acest perete masiv.
Suntem acum în colţul de sud-vest al acestui zid
şi vedem pietrele gigantice cu care a fost construit peretele.
Cum au putut fi aşezate pietrele uriaşe în această poziţie
fără nici un fel de utilaje moderne pe care le avem astăzi?
Folosind tehnica modernă şi descoperirile arheologice,
ne putem imagina că cel de-al doilea templu ar fi putut arăta astfel
în toată splendoarea sa.
Astăzi, la mult timp după ce al doilea templu
a fost distrus de armata romană,
evreii deplâng pierderea zidului care odată era cel mai apropiat de templu.
Zidul de Vest
Cu sute de ani în urmă,
familia mea a venit din Grecia şi Italia să vadă Ţara Sfântă
şi au rămas aici.
Familia mamei mele s-a stabilit aici, în Betleem.
Este oraşul în care s-a născut Iisus.
De Paşte ne adunăm în faţa Bisericii Naşterii Domnului.
Şi, uneori, chiar ajung să cânt acolo cu corul meu.
Timp de secole, pelerinii creştini au venit în locurile lui Iisus,
în Betleem, locul naşterii Sale
şi în Ierusalim, locul unde a fost omorât.
Au urmat râul Iordan,
acolo unde mulţi cred că a fost botezat,
până spre Marea Galileii.
Potrivit Evangheliilor,
el a început propovăduirea în satul Capernaum
şi a învăţat în sinagogă.
Pe aceste ţărmuri,
creştinii ştiu că a ţinut unele dintre cele mai faimoase predici ale Sale.
A găsit ucenici printre pescarii locali.
Aici este grădina Ghetsimani, din Ierusalim,
locul unde, după Noul Testament, a fost arestat
înainte de a fi condamnat la moarte.
În Vinerea Mare
mii de pelerini merg pe jos pe Drumul Crucii (Via Dolorosa)
drumul ce l-a parcurs Iisus înainte să fie crucificat.
Finalul procesiunii are loc în interiorul Bisericii Sfintei Învieri.
Această biserică este foarte specială pentru mine.
Uneori văd oameni care au visat toată viaţa lor să vină aici.
Îmi dau seama cât de norocoasă sunt să trăiesc în Ierusalim.
Pot veni la biserică oricând doresc
să ating piatra de pe Golgota,
locul unde noi credem că Iisus a murit pe cruce.
Şi să vizitez mormântul unde a fost îngropat
iar a treia zi a înviat din morţi.
Pentru a înţelege mai bine, cei mai mulţi oameni
cred că Iisus a fost îngropat şi crucificat aici,
apoi înmormântat.
În subteranul bisericii,
arheologii au găsit gravuri vechi.
O corabie trasă de un om cu o inscripţie în limba latină:
"O, Doamne, am ajuns."
Scrisă de peste 1700 de ani,
fapt ce arată că creştinii se închinau aici
chiar înainte ca biserica să fie construită.
Într-o altă parte a bisericii,
sunt morminte antice săpate în stânca
cunoscută sub numele de Golgota.
Cei mai mulţi arheologi cred că acest loc a fost un cimitir evreiesc
în vremea lui Iisus.
Pe aceste morminte în stâncă de pe Golgota
se va construi mai târziu cea mai importantă Biserică a creştinismului,
Biserica Sfintei Învieri.
În cele din urmă, arheologii nu au putut dovedi că Iisus a fost îngropat aici.
Aceasta rămâne o chestiune de credinţă.
Familia mea are rădăcini adânci în Ierusalim.
A fost aici de sute de ani.
Ne place să vorbim despre istoria familiei
în special în luna ramadanului,
dacă întreaga familie se adună să fie împreună.
În timpul ramadanului,
fiecare stradă concurează să vadă cine poate face cele mai bune decoraţiuni
şi cine organizează cea mai mare paradă.
Pentru lumea musulmană, Ierusalimul este oraşul profeţilor,
Avraam, David şi Iisus.
Musulmanii cred că ultimul dintre profeţi a fost Mohamed,
şi că într-o noapte, el a fost luat într-o călătorie miraculoasă
din Mecca la Ierusalim,
unde a urcat la cer pe o scară de lumină.
De peste o mie de ani,
musulmanii au legat călătoria profetului Mohamed
cu platforma de case de piatră de pe Domul Stâncii de Aur
şi moscheea de la capătul sudic.
Dacă te duci la moschee,
lasă toate zgomotele şi mulţimea în urma ta.
Ai venit la acest loc larg deschis
natural, cu pasări şi copaci.
E ca şi cum ai fi într-o altă lume.
Dintre toate clădirile din Ierusalim,
cea mai frumoasă pentru mine este Domul Stâncii.
Domul Stâncii este, de fapt construit pe o stâncă,
pe care o numim Al Sakhrah,
dacă credem că profetul Mahomed, cuprins fiind de pace,
a urcat la cer şi a condus pe toţi proorocii în rugăciune.
Construit în urmă cu 1300 de ani
Domul Stâncii este printre cele mai vechi monumente islamice din lume.
Dar de ce aici, chiar deasupra Zidului de Vest?
Ce este acest locaş care a deschis poarta spre Dumnezeu pentru musulmani?
Cea mai veche hartă a Ierusalimului descoperită vreodată
arată că atunci când musulmanii au ajuns biruitori în secolul al VII-lea
au găsit un oraş creştin,
dominat de Biserica Sfântului Mormânt.
Se spune că au fost invitaţi să se roage în interiorul bisericii,
dar ei au cerut în schimb locul din partea de sus a platformei de piatră
pentru a construi locul lor de cult.
Platforma era abandonată, umplută cu gunoi.
A fost nevoie de o singură curăţenie generală
pentru a începe apoi construirea clădirii.
Marele afloriment de rocă,
obiectul din centrul sfintelor povestiri din Ierusalim.
Astăzi, Domul Stâncii păzeşte piatra veche,
dacă se crede pe iebusiţii aici s-au închinat odată, la piatra templului,
iar profetul Mohamed s-a înălţat la cer.
Sâmbătă înainte de Paşti;
Creştinii ortodocşi sărbătoresc învierea lui Iisus
la ceremonia Sfintei Lumini,
unul dintre cele mai vechi ritualuri ale creştinismului.
Pentru evrei marile zile sfinte
se celebrează la Zidul de Vest de către rabinii,
despre care se spune că ar avea aceeaşi binecuvântare ca cei
de acum 3000 de ani.
În zilele ramadanului,
musulmanii cred că cerul se deschide şi răspunde la toate rugăciunile lor.
+ SFÂNTA LUMINĂ A ÎNVIERII LUI HRISTOS+
+ BISERICA SFINTEI ÎNVIERI +
Când am venit în Oraşul Vechi,
am văzut creştini şi musulmani
şi eram foarte curioasă cum se vedea Ierusalimul de către alţii.
M-am întrebat dacă aceştia sunt interesaţi de comunitatea mea
sau de modul meu de viaţă.
Fiecare religie are o presupunere unul faţă de celălalt.
Credem că suntem atât de diferiţi,
dar avem mai multe în comun decât ne dăm seama.
Trăim în acest domeniu mic, şi ştiu că tuturor le place.
Noi toţi iubim Ierusalimul.
Sper că într-o zi să putem avea curajul
pentru a satisface oamenii care trăiesc în imediata noastră vecinătate.
Poate nu încă acum.
Într-o zi, însă da.
Evrei, creştini şi musulmani,
s-au regăsit adesea în conflict.
Cu toate acestea, toţi au un patrimoniu şi o dragoste
pentru locul în care îşi trăiesc convingerile lor.
Nicăieri nu este acest lucru mai evident decât în Ierusalim.
De acest oraş de pe un deal se leagă speranţele lumii.
*StMS