Добре дошли отново, приятели. Вие сте с радио "Готъм".
Обадете ни се на 555-7630.
Обещавам тази вечер да не говорим за свалянето на президент Лутър.
Вместо това ще обсъдим новата флотилия на Готъм
от наблюдателни цепелини, пуснати по-рано тази седмица.
Да не би тези безпилотни очи да петнят хорското лично пространство?
Така твърдят групите за обществени свободи. Ами вие?
Преди да преминем към обажданията, ето водещите новини. Вики?
През последните вечери не виждаме единствено цепелините.
Поредица от метеоритни дъждове освети небето тази седмица,
след като Черния рицар разруши криптонитен астероид.
Днес от НАСА съобщиха, че видяхме последните падащи звезди,
след като повечето криптинитни отломки попаднаха извън земната орбита.
Междувременно няма коментар от Батман, който се изолира отново.
Тази сутрин Супермен приключи с показанията си относно импийчмънта.
Каза, че се надява отстраняването на Лутър да доведе до...
Нещо се е случило край пристанището. Да включим още слушатели.
Беше невероятно. В стаята ми стана светло като посред бял ден.
Имаше взрив, апартаментът се разтресе. Толкова се уплаших.
Огромно огнено кълбо. Според съседа паднало в залива.
Било е метеор, нали? Какво друго би могло да е?
Warner Bros. Animation представя
Андре Браучър
Кевин Конрой
Тим Дейли
Съмър Клоу
СУПЕРМЕН И БАТМАН: Апокалипс
Монтаж: Маргарет Хоу
Музика: Джон Паесано
По героите от DC Comics
Батман по идея на Боб Кейн Супермен - Дж. Сийгъл и Дж. Шустър
Жената чудо по идея на Уилям Марстън Дарксайд и Новите богове - Дж. Кърби
По графичната новела на Джеф Льоб и Майкъл Търнър
Сценарист: Таб Марфи
Режисьор: Лорън Монтгомъри
Виж само.
Здравей, красавице. Излезли сме на въздух?
По-бавно, скъпа. Това шведски ли е? - Гъс, мисля, че те харесва.
Хайде, сладурче. Нека ти предам частен урок по международни отношения.
Госпожице, Гъс може да е гадина, но не биваше...
Аз нямам нищо общо с тях. Ето, вземи го. Само него имам.
Добре ли си?
Кажи ми какво стана.
Госпожо, добре ли сте?
Стреляйте по нея.
Достатъчно.
Не знам коя си, но лудува достатъчно за тази нощ.
ДНК-то й определено не е човешко.
Увеличи. Има висока концентрация на нервни стволови клетки.
Казва се Кара Зор-Ел от Криптон. Тя ми е братовчедка.
Братовчедка ти току-що изгори поръчков хардуер за 50 хиляди.
Прати ми сметката. - С тази репортерска заплата? Да бе.
"В този съд е дъщеря ми Кара Зор-Ел от вече мъртвата планета Криптон.
Грижете се за нея като своя дъщеря. Ще е богатство за вашия свят."
Богатство? Сигурен ли си?
Пише "богатство", а не бедствие или беда.
Не може да спреш да си циник, нали?
Тествах клетъчната й структура и е по-плътна от твоята.
Усвоява по-добре слънчевата светлина. Може да е заради младостта или друго.
Накратко - може да е по-силна от теб. Това ме учудва,
както и внезапната й поява. Мисля, че е твърде...
Говори на английски. - То напада.
Кое? - Това!
Крипто, не! Лошо куче!
Кара е приятелка. Остави я на мира.
Съжалявам, опитах да го накарам да ме хареса, но само лае и ръмжи.
Качи се в стаята си. - Не съм сторила нищо лошо.
Ще говорим по-късно.
Крипто просто ме защитава. Нали така, момче?
Не знам. Според мен добре преценя хората.
Преминала е през доста неща, а научи цял език за по-малко от 7 дни.
Остави я на мира. - Не знаем нищо за нея.
Уж не помни нищо, преди да се озове в залива.
Не казвам, че няма пропуски.
Неконтролирането на силите й е нещо повече. Заплаха е.
Затова ще е затворена, докато не овладее силите си.
Може би е единствената ми жива роднина.
Ще й се доверя, поне засега.
Нямаш проблем с това, нали? - Аз не, но за кучето не знам.
Шпионираш ли ме? - Не ме харесваш, нали?
Ти имаш проблем с мен. Остави ме. Не би разбрал какво значи да си мен.
Тогава ми обясни, докато го направя.
Нещо от това навява ли ти спомени? - Някои неща.
Това са чичо Джор-Ел и леля Лара. - Знаеш го от Супермен... Кал-Ел.
Не, защото си спомням. Чичо Джор-Ел бе като баща ми.
Вярваха, че планетата е обречена, затова татко също създаде кораб.
Каза ми, че навигацията е насочена към Земята и с мама ще ме последват.
Тъкмо излитах, когато...
Видях как умират пред очите ми.
И после видях ужасната изпепеляваща светлина.
След това всичко ми се губи. Останалото ти ми го каза.
Как астероидът ме е довел тук и се разбих на Земята.
Помниш ли името на майка си? - Знаеш, че не. Довери ми се.
Кал-Ел има врагове, които биха сторили всичко, за да го убият.
Не бих наранила братовчед си. - Не и умишлено.
Усетих присъствието ти по-рано, мислейки, че чувам сърцето ти.
Сгрешила съм. Ти нямаш сърце.
Съкровище, ти си една от най-добрите воини на Апокалипс.
Но смяташ ли, че имаш нужното, за да си предводител на стражите ни,
водена от всемогъщия Дарксайд?
Докарай ги, за да вкусят острието ми.
Фурии!
Не може да се мери с нас. - Нека кучетата разчистят кашата.
Разочарова ме, Баба Доброта.
Подлъга ме, че Съкровище може да замени Голямата Барда като капитан.
Тя показа такъв потенциал. - На Земята има интересно развитие.
Доведи ми падналото от небето момиче, която наричат Кара.
Този път не ме подвеждай.
Или ти ще си следващата, която Фуриите ще изкормят.
Радвам се да не съм под карантина. Не ме разбирай погрешно.
Харесвам Крепостта на самотата, но признай, че е малко скучно.
Метрополис клони повече към моя стил.
Този живот искам, Кал... Искам да кажа Кларк.
Имаш доста време, за да решиш. - Искам да науча как да бъда землянка.
Откъде да започнем?
Имам добра идея. Ела.
Готов ли си?
Е? - Няма начин.
Идеално. Купувам го.
Беше голяма забава. Харесва ми да съм землянка.
Определено научи как се пазарува. - Гладен ли си? Умирам от глад.
Не са направени наистина от... - Не.
Вкусно е!
Това е. Пазаруване, джънкфуд. Бих казал, че се вписваш като тукашна.
Толкова е красиво тук, а не като мястото, където живее Сърдитко.
Не е толкова зле, когато го опознаеш.
Какъв му е проблемът? - Иска да караш стъпка по стъпка.
Адаптирането към нова култура може да е трудно.
Затова ли носиш очилата? За да се адаптираш?
Въпреки че виждаш най-добре от всеки? - Такъв е начинът на героите,
за да имат живот и без наметалото. Важно е да криеш самоличността си.
Затова г-н Дружелюбен не сваля оловната маска.
Забелязала си оловото. Появило се е рентгеновото виждане?
Не си питал, за да ти отговоря. Боже!
Така те виждат. Ти си техният шампион.
Съжалявал ли си някога, че имаш тези сили?
Не. - Дори малко?
Мога ли да ти кажа нещо? - Можеш да ми кажеш всичко.
Ужасяват ме. Отговорността е голяма. Не искам да съм ничий шампион.
Не се обиждай. - Няма.
Какво има? - Стой до мен.
Явно... - Кал!
Помогни ми! - Кара!
Казаха ни, че ще ни спреш, но ще отведем момичето.
Никъде няма да ходи.
Сега може да не ти харесва, но това е за нейно добро.
Ти.
Съжалявам, но трябва да стане така. - Права е.
Не разбирам. - Огледай се.
Ами ако беше посред бял ден и паркът бе пълен с хора, деца?
Трябва й по-специално обучение. Ще я отведа с мен.
Ако откажа?
Има още една причина да не остане. Ще ти обясня по-късно.
Но засега те моля да ми се довериш.
Кал, няма да оставиш да ме отведе, нали?
Ще работя над контрола на силите си. Обещавам, Кал.
Кал.
Лайла, побързай. Кара ще се изправи срещу Артемис.
Веднага идвам.
Готова съм за бой, Артемис.
И аз.
Започвайте!
Какъв е смисълът? Кара може да потопи целия остров.
Да имаш сили и да ги използваш са две различни неща. Ти трябва да го знаеш.
Лази ми по нервите. - И това чух.
А сега, малката, приготви се да...
Не я докосвай!
Кал, това е тренировка. Нямаше да ме нарани.
Има ли проблем? - Поиска да съм широко скроен.
Но Кара идва в Метрополис с мен. - Решихме, че това е най-добре за нея.
Аз нямам ли мнение по въпроса? - Не.
Съжалявам, разбира се, че имаш, но си на о-в Парадайс от два месеца.
Не познаваш останалия свят. Кой може да реши кое е най-добро за теб?
Например аз. Кал, остави да ме доведат тук.
Сега имаш проблем с това и ме връщаш в Метрополис?
Писна ми да ме дундуркат като дете. Отсега нататък аз решавам за себе си.
Хайде, Лайла. Да тръгваме, преди да ме пратят да си лягам преди вечеря.
Никога повече не го прави.
Сякаш беше готов да счупиш врата на Артемис.
Беше в опасност. Какво да сторя, като е с меч на гърлото?
Бъди рационален. - Брус.
Не! Откакто се появи, си със свален гард, Кларк.
Дори разкри самоличността си.
За разлика от теб, Брус, не търся злото във всеки.
Мисли ме за наивен, но инстинктите ми подсказват, че е моя братовчедка.
Не ме е опровергала досега. С мен ще е в безопасност.
Кларк, виденията се влошават.
Кал се опитва да ме предпази, но ме влудява.
Всички се правят, че знаят кое е най-добро за мен.
Мислех, че знам какво искам, но съм по-объркана отвсякога.
Кара, когато дойдох тук, и аз бях объркана.
Виждах миналото и бъдещето,
но не знаех какво да правя с живота си.
Предвестница за всеки, но не и за мен.
Диана ме прие без колебание. Може да й се довериш за помощ.
Приехте ме толкова топло, особено ти, Лайла.
Чувствам, сякаш сега си единствената ми приятелка.
Кара. - Какво има?
Нищо. Радвам се, че сме приятелки.
Хайде да поплуваме. Ще охладя страстите.
По-добре да се върнем. Кал ще се притеснява за теб.
Хайде, малко ще поплуваме. Не се боиш от водата, нали?
Виденията ще станат реалност? - Лайла така смята.
Но не ни казва много информация. - Затова нека крием Кара.
И да продължаваме да чакаме? - Тук е в безопасност.
Армията ми е в готовност. Мога да ги повикам по всяко време.
Сега е добър момент.
Дуумсдей!
Защитете Кара. Аз ще се справя с него. - Чакай, порталът.
Не се затваря.
Дарксайд. Клонирал е чудовището.
Ще теглим черта в пясъка и ще ги задържим тук.
Батман!
Дойдохте да разглеждате забележителности или да се биете?
Амазонки, напред!
Няма кръв!
Нещо не е наред.
Чакай малко.
Диана, изтегли армията си.
Какво? - Направи го!
Амазонки, назад!
Това свършва сега!
Нямах избор. - Не бяха истински живи.
Нямаха кръв или мозъци. Направи нужното.
Къде е Батман?
Атаката на Дуумсдей ни разсейваше. Втори портал се е отворил тук.
Били са четирима или петима. Не се е дала без бой.
Кара.
Лайла.
Умряла е, защитавайки Кара. За смъртта й ще бъде отмъстено.
Отивам до Апокалипс. - Точно това иска Дарксайд.
Значи няма да го разочаровам. - Ние няма да го разочароваме.
Пусни ме, вещице!
Млък! Виждаш ли?
Баба е подготвила стаята за теб.
Спокойно, миличка, няма да си сама задълго.
Наслади се на квартирата.
Сега се чувстваш безсилна, но скоро ще виждаш страха в очите на всички.
Ще си капитан на Фуриите ми и славата ти ще обходи вселената.
Безстрашни воини ще бягат от теб, армии ще ти се прекланят,
цели народи ще рухват само като споменат името ти.
Ще опознаеш мощ, непонятна на Земята. Повече няма да си изгубена.
От сега нататък ще си на моя страна, завинаги моя, завинаги на Дарксайд.
Насам! Подай! Открит съм!
Казах да се отбивате по всяко време, но не това си представях.
Здравей, Барда. - Диана.
Не си оставила невидим самолет пред къщата, нали?
Трябва да поговорим. - Мога ли първо да се облека?
Беше капитан на стражата на Дарксайд. - Но напуснах.
Не беше лесно, но за първи път съм свободна, а този...
Прекрасен, тих, скучен животец...
Изцяло мой си е. - Помогни ни, Барда.
Дарксайд отвлече братовчедката ми. - Значи и си я изгубил.
Съжалявам. - Барда, не можеш просто...
Прекалено късно е! Дарксайд контролира ума й.
Превърнал я е в убийца. Използвал е слабостите й.
Както стори с мен. - Барда.
Знаем, че те е карал да правиш ужасни неща. Не те виним за това.
Но сега е хванал Кара. Отиваме на Апокалипс. Помогни ни да стигнем.
Не знаете какво ви чака там.
Услужи ни с телепорта си, за да отидем там.
Звучиш, сякаш ще се върнете. - Ще се върнем.
Няма изход от онзи ад, Супермен. Цялата планета е голям капан.
Беше грешка, че дойдохме. - Ако няма да помогне, как ще...
Ще ви помогна да стигнете до Апокалипс, но при едно условие.
Идвам с вас. - Барда.
Не! - Познавам крепостта му наизуст.
Нуждаете се от мен, така че го преживейте.
Аз го преживях. Ами вие?
Домът ми, единствен и неповторим. - Мирише на смърт.
Дарксайд дали знае, че сме тук? - Знае.
Това ни подгря.
Разучихме крепостта на Дарксайд. Знаем си работата.
Останете концентрирани.
Успех.
Ние ще поемем подземието. - След теб.
Сега не е времето, но винаги си била вдъхновение за мен.
Барда. - Сериозна съм.
Когато някой дава надежда на друг, това е дарба.
А да израснеш в тази адска дупка... - Където си израснала, там ще умреш.
Цялата банда е тук.
Не биваше да се връщаш, Барда, въпреки че очаквах да видя как умираш.
Пържи се в ада, Гилотина, но е излишно, предвид ситуацията.
Ще заемат позиции, за да ни разделят. - Нека опитат.
Фурии, разрушете ги!
Гадост! - Донесете главата му за Дарксайд.
Ще има слава за онзи, отнел живота на криптонеца.
Да живее Дарксайд!
Много са добри. - Би трябвало. Аз ги тренирах.
Супер.
Момчета, сдъвчете това.
Бинго.
Адски сфери.
Могат да направят дупка чак до ядрото на планетата.
Дарксайд. - Убийте ги!
Мерси. - За нищо. Диана!
Добър опит.
Да ти видим усмивката сега. - Предай се, амазонке.
Барда! - Предай се или блудницата ще умре.
Не, Диана. Нека ме убият. Никога не се предавай.
Представете си колко доволен ще е Дарксайд.
Защо да се задоволявам с момиче, паднало на Земята,
когато мога да му доставя шампионката на амазонките.
Дарксайд, Кара си тръгва с мен.
Свободна е да си тръгне, ако това желае тя.
Кара?
Здравей, Кал.
Кара. - Добре съм, Кал.
Не знам какво ти е причинил, но кошмарът свърши, в безопасност си.
Прав си. Сега е в безопасност.
Да се прибираме у дома.
Това е проблемът, братовчеде. Не знам къде е домът ми.
Объркана си. Ще се върна. С теб имаме недовършена работа.
Не чу какво каза Дарксайд. - Кара.
Никого не слушаш.
Каза, че мога да си тръгна, ако го искам.
А аз не искам.
Добре. А сега го убий.
Няма да се бия с теб.
Добре. Така ще улесниш задачката ми.
Какво му има на чудовището? - Сигурно е яло нещо.
Свалете броните си. Веднага!
Нека да я убия, Бабо.
Не! Искаш мен. Пусни я!
Искам да си изям кексчето. Нека да кърви.
Какво казваше, Бабо?
Давай! Убий ме.
Така си програмирана да сториш. - Барда.
Какво има, Барда? Знаеш, че го искаш.
Всички тези години на преструвки, че си човек, са те размекнали.
Кара, той те контролира. Бори се.
Не се колебай. Убий го. - Както желаеш, господарю Дарксайд.
Със смъртта ти, братовчеде, ще започне моят живот на Апокалипс.
Не и ако зависи от мен.
Дарксайд каза, че не си за изпитанието.
Чувствата и вярванията ти замъгляват преценката ти.
Прав е. Земята има нужда от нов герой.
Не неговата версия. Мислиш, че ако ме убиеш, ще се освободиш?
Използва те. - Лъжец! Той милее за мен.
Не, Кара, аз милея за теб, но не ме слушаш. Контролира те.
Сега го виждам, затова трябва да направя това.
Край, Дарксайд. Осъзнаваш безумието, че си крал без кралство.
Битката между криптонците не би направила такива поражения.
Не говоря за тях. Адските сфери бяха активирани.
Невъзможно. Оръжейният код е засекретен.
Разбих кода и ги препрограмирах.
Блъфираш. - О-Л-7-Х-Л-9.
Звучи ли ти като блъф?
Една адска сфера ще превърне планетата в адска дупка.
Какво ще стане с Апокалипс, ако 500 сфери избухнат наведнъж?
Смееш ли?
Мога да те разруша с един изстрел от очите си.
Можеш, но това няма да спре адските сфери, нали?
Ще ги спреш. - Ето какво предлагам аз.
Пусни момичето и дай дума, че ще я оставиш на мира.
Отречи се от Кара Зор-Ел.
Кажи го.
Добре ме изигра.
Ако беше криптонеца или амазонката, щяха да изгубят.
Нямат силата на характера да разрушат цяла планета, за да спечелят.
Но ти, човекът? Убивате от вида си, за да печелите войни.
Достойно качество. Вземи момичето. Няма да й посягам пак.
Даде обещание, не забравяй.
Всички ще ти го припомняме.
Милост, Барда? Разочарован съм.
Обезвреди адските сфери. Напуснете Апокалипс.
Сънувам ли? Какво стана? Не помня нищо, след като...
Лайла.
Сега си в безопасност.
Не е нищо. Просто драскотина.
Помня, че сънувах ужасен кошмар.
Исках само да се прибера у дома. Направих ужасни неща.
Дарксайд живее, за да манипулира. Има хипнотизатори, учени и мъчители.
Тяхната функция е да пречупи духа ти. Дарксайд е самото зло.
Повлия ли ми, или изкара мрака, който вече е бил някъде в мен?
Тук си с мен и си добре. Друго няма значение.
Веднъж ми каза, че не искаш да си ничий шампион.
Като укрепнеш, ще те заведа някъде, където ще си в безопасност.
Там ще се впишеш и ще бъдеш себе си.
Сигурен ли си, че е добра идея? - Чувствам, че е правилно.
Не я оставяш на мира, а? - Престанете.
Лайла, ще ми липсваш неимоверно много.
Беше първата ми приятелка и ме прие безусловно.
Може би, защото като Предвестница си видяла нещо в мен, което си струва.
Сега просто трябва да го открия.
Ще опитам да не те разочаровам.
Диана, не мога да ти се отблагодаря достатъчно.
Винаги ще имаш дом тук.
Алура.
Преди ме попита дали си спомням името на майка ми. Казваше се Алура.
Кал, готова съм.
Благодаря. - Все още ми дължиш компютър.
Може да отнеме време заради малката репортерска заплата.
Винаги той трябва каже нещо накрая.
Добре дошла в Смолвил.
Тук си израснал?
Не е толкова зле. - Не исках...
Просто е различно в сравнение с Криптон или Метрополис.
Но мисля, че ще ми хареса тук. - Може да е доста тихичко.
Кал, гониха ме, стреляха по мен, отвлякоха ме, промиха ми мозъка...
И счупих нокът. Готова съм за малко тишина.
Познавам майка си, сигурно е направила от известния си ябълков пай.
Добре ли си? - Малко съм притеснена.
Просто си имаш живот. Може да си Кларк, Кал-Ел, Супермен.
Дори син. Аз коя ще съм?
Не мога да отговоря на това, Кара. Само ти можеш.
Ще те подкрепя за всяко решение. Обещавам.
Хайде да те запозная с родителите ми.
Дадох дума, че няма да посегна на момичето.
Но твоята смърт е дълго отлагана, Супермен.
Кал!
Кара, не!
Глупаво момиче.
Ти, убиец такъв...
Време е да умреш, Мъж от стомана.
Дарксайд.
Има още много от това, откъдето идвам. - Безстрашна, неограничена сила.
Щеше да имаш велик живот като капитан на стражата ми.
Вместо това ще те превърна в прах.
Изстреляй най-добрия си изстрел.
Впечатляващо. Под моя опека щеше да си най-могъщата във вселената.
Животът ти тук ще е нищо, в сравнение с този, който ще ти дам.
Но ще си е моят живот.
Ще се срещнем пак, криптонецо.
Нали не мислеше, че ей така ще си тръгнеш?
Повече не се вясвай тук, иначе няма да се завърнеш.
Това ще му даде размисли и страсти на Апокалипс.
Апокалипс? Не съм сигурна. Докато беше зает,
си позволих да пренастроя координатите на телепорта.
Нещо, на което Дарксайд ме научи, но сега сигурно съжалява за това.
Не мисля, че Дарксайд ще ни създава проблем.
Докато някой не го разтопи.
Кал, имаше момент, в който помислих, че си мъртъв.
Осъзнах, че от пристигането си бягам от същността ми и каква трябва да съм.
Взех решение, Кал. Знам какво трябва да направя.
Мамо, тате, това е Кара. Тя ми е братовчедка и ваша племенница.
Г-жа Кент, г-н Кент.
Най-накрая да се запознаем. Слушала съм много за вас.
Спокойно. Ще направя нова къща. - Ще помогна. Бива ме с чука.
Мога да удрям. Умея добре да удрям.
Знам, че сте заети, но вие трябва да го чуете първи.
Заложихте животите си за напълно непозната.
Приличаме си и по свой начин страдахме, за да станем каквито сме.
Но няма по-добра роля от героя, за да вдъхновява.
Нека ви представя отново братовчедка си Кара Зор-Ел.
Но светът ще я познава като Супергърл.
Честно казано, не знам дали заслужавам да нося униформата, но ще го сторя.
UNACS TEAM | УНАКС ТИЙМ © 2016
Субтитри: Калин Стоянов а.к.а Geronimo88