26. PROSINCE 2004
NEJNIČIVĚJŠÍ TSUNAMI V HISTORII UDEŘILO NA JIHOVÝCHODNÍ POBŘEŽÍ ASIE.
ŽIVOTY NESPOČETNÝCH RODIN PO CELÉM SVĚTĚ SE NAVŽDY ZMĚNILY.
TOTO JE PRAVDIVÝ PŘÍBĚH JEDNÉ Z NICH.
PRAVDIVÝ PŘÍBĚH.
Zapnula... Zapnula jsi alarm, než jsme odjeli?
Ano, byla to poslední věc, co jsem udělala.
Ne, já jsem šel poslední a já jsem alarm nezapnul.
Ne, zlato, já jsem odešla poslední a zapnula jsem ho.
- Jsi si jistá? - Ano. - Tak jo.
Ne, já byl poslední, vracel jsem se, což znamená, že alarm není zapnutý.
- Protože já ho nezapnul. - No...
...tak to asi až se vrátíme, budeme mít v posteli bandu hipíků.
Stejně jako za tvých starých časů na škole.
V klidu, všechno je v pohodě. To je jenom turbulence, Marie.
PROSÍME, VYPNĚTE ELEKTRONICKÁ ZAŘÍZENÍ. - Dámy a pánové,
začali jsme klesat k letišti Phuket. Místní čas je 1:30 odpoledne.
Co to děláš? Sedni si, budeme přistávat, drahoušku.
Lucas se mnou nechce mluvit.
Sedni si místo mě.
Co jsem udělal? Nic jsem neudělal.
Dobře. Sedni si a přestaň si dělat starosti. Zapni si pás.
- Paní, prosím, posaďte se. - Lucasi.
- Co je?
Zkus být hodnější ke svému bratrovi, je vystrašený.
To je novinka. Je vystrašený ze všeho.
Zajímalo by mě, po kom to má.
KHAO LAK, THAJSKO. VÁNOČNÍ VEČER.
Vemte si věci. Nic tu nenechte.
- Už jste tu byli? - Ne, jsme tu poprvé.
Tohle je nejlepší období na dovolenou.
Kolem je tu všude narváno, ale tady je to fakt klidné. Skvělé pro rodiny.
Orchid Beach Resort je úplně nový, otevřený před týdnem.
Bude se vám tu líbit.
Promiňte, ale zabukovali jsme si pokoj na třetím patře. S výhledem na moře.
Já vím, omlouváme se. Stala se chyba.
Ale myslíme, že tohle by vám mohlo vyhovovat lépe.
- Odkud jste přijeli? - Z Japonska.
Na Japonce nevypadáte.
Pracuji tam pro velkou společnost, a často cestujeme.
- A vy? Vy nepracujete? - Já jsem doktorka.
Teď ale nepraktikuji. Starám se teď o děti.
Chápu, byla jste povýšena.
- To je bezva. No ne? - Mami? - Ano?
- Můžu si vzít? - Lucasi, jestli máš žízeň,
- dej si džus nebo vodu. - Přesně.
- Kluci, pojďte se podívat. - Rychle.
Pojď sem.
- Není to paráda? - Půjdeme si zaplavat? - Ano, půjdeme.
10, 9, 8, 7...
...6, 5, 4, 3, 2, 1.
A pouštíme!
- Můj nestoupá. - Ano?
- Stoupá. - Ne, nestoupá. - Letí jinam než ostatní.
- Už je dohání. - Jo.
Zbylo ještě nějaké víno?!
Ještě spí.
Hej, zlato.
Vstávej. Dobré ráno. Dobré ráno.
Tak vstávej!
Jsou vánoce.
- Je vánoční ráno. - Je vánoční ráno.
Tudy. Venku.
- Hej, hej! Ne, ne, ne! - Tady!
Počkejte! Jeden po druhém!
Dalekohled. Hvězdy, můžeš si to pověsit na strop. Celá Mléčná dráha.
No ne. Šála. Líbí se mi.
Díky, miláčku. Totiž, Santa Clausi.
A co jsi dostal ty? Míč?
Nemůžu spát.
- Asi ta změna časového pásma. - Jo.
Můžeme jít ven a dívat se na hvězdy?
Možná zítra.
Zavři oči a mysli na něco hezkého.
- Mami, pojď si se mnou hrát. - Za chvíli, zlato. Hraj si s Lucasem.
- To snad není pravda. Ty jsi beznadějný. - Co je?
- Někam tu věc dám a zapomenu kam. - Ale já...
...jenom jsem koukal na dům v Japonsku.
No jasně.
Pravda je, že mám sms, že Uniyoshi má o dva roky prodlouženou smlouvu.
Což znamená, že bychom dva dělali stejnou práci.
- To může znamenat jenom jednu věc. - Nemůžou tě propustit.
To by přišlo draho. Netrap se tím.
To musím. Nemůžeme si dovolit, abych o tuhle práci přišel, že?
Můžu jít zpátky do práce.
- Možná je načase. - V Japonsku?
- Ne. - Chceš jet domů?
Nebyl by to přece nejhorší nápad, no ne?
Měli bychom si to promyslet. Půjdu si zablbnout s klukama.
Tady, tati!
- To bylo hrozný! - Jo tak hrozný!
Tady!
To ne! Dojdi pro něj, no tak.
Henry, kluci!
- Lucasi! - Tati!
Lucasi!
- Lucasi! - Mami!
Lucasi!
- Lucasi! - Mami, pomoz mi!
Dostaň mě odsud!
- Mami! - Lucasi!
- Drž se! - Zastav se!
Chyť se!
Chyť se matrace!
Lucasi! Chyť se matrace!
Lucasi.
- Lucasi! - Mami!
- Chyť se mojí ruky!
No tak! No tak!
Lucasi!
Lucasi! Lucasi!
Lucasi!
- Mami! - Lucasi!
Lucasi!
Lucasi! Pozor!
Tati! Mami!
Mami! Tati!
Mami.
Mami. Mami.
Mami.
Mami. Mami!!!
Mami!
Tady, mami. Mami! Mami!
To už mi nedělej, mami.
- Mami, to už mi nedělej. - Jsem u tebe.
Musíme se dostat do bezpečí.
Jsem u tebe.
- Ten strom tam... - Ano.
To je perfektní... perfektní.
Opatrně, Lucasi. Ne, nehýbej se.
Drž se.
Mám strach, mami.
Taky mám strach.
Je konec?
Nevím. To nevím.
Mami.
Co je?
Krvácíš, mami.
Je to dobrý.
- Nemůžu vidět... - To je dobrý.
Promiň. Promiň.
Běž první.
Ten strom tam, ten velký.
Můžeme na něj vylézt?!
Tak jo, pojďme.
Tati!
Počkej. Slyšel jsi to?
- Nemůžeme nic udělat. - Počkej.
- Jsme skoro tam. Musíme se dostat do bezpečí. - Musíme mu pomoct.
Mami, jestli nás tady zastihne další vlna, oba umřeme.
Musíme se hned dostat na ten strom. Pojď.
- Kde jsi? - Mami, podívej se na sebe, potřebujeme pomoc!
Nemůžeme to riskovat. Nemůžeme to riskovat, mami.
- No tak. - Poslouchej.
Co kdyby ten kluk byl Simon... nebo Thomas?
A co kdyby potřebovali pomoc?
- Chtěl bys, aby jim někdo pomohl, že? - Simon a Thomas jsou mrtví!
I kdyby to měla být poslední věc, co uděláme.
Kde jsi?!
Tati!
Podívej, mami, to je on.
Jsi v pořádku?
Jak se jmenuješ?
- Jsem Lucas, jak se jmenuješ? - Daniel. - Ahoj, Danieli.
- Bude to dobrý, dostaneme tě z toho, jasný? - Zvedni ho.
Je to dobrý. Je to dobrý.
Dobrý?!
Dobrý?
Je to v pořádku. Nevyváděj.
Zůstaň tady. Vrátím se.
- Mami, jdu dolů, jen chviličku. - Ne, dokážu to.
- Ne, lezu dolů. - Dokážu to, Lucasi!
Zůstaň, kde jsi. Prosím.
Mami. Mami.
Díky. Díky.
Slyšel jsi to?
Mami. Jsou tu pro nás.
Hej, tady!
Hej!
Dolů, Lucasi.
Vydržte.
Lucasi!
Ne, ne, ne!
Budete v pořádku. Budete v pořádku.
Bude to v pohodě.
Vydržte. Vydržte.
Mami, jsem tady.
Mockrát vám děkuji.
Děkuji. Děkuji.
Děkuji vám.
Moji kluci.
Neviděla jsem je. Moji kluci.
Moji kluci.
Tak jo.
- Nenech je nás rozdělit. - Neboj, mami.
Neopustím tě. Slibuju.
Kde je Daniel? Daniel. Lucasi, kde je Daniel?
Nevím.
Pomozte někdo!
Díky. Díky.
- Je tu zima. - Není, mami.
Mami.
Mami, co se děje?!
Potřebuju antibiotika. Podívej se po nich.
Nepřečtu to. Nápisy jsou v thajštině.
Musí to tam být i anglicky. Dívej se na stranách. Pozorně.
Díky Bohu.
Prosím... vidíte toho hocha?
Jsem všechno, co má. Rozumíte?
Jsem taky doktorka. Ztratila jsem dost krve. Musíte zastavit krvácení.
Prosím, potřebuji antibiotika. Prosím, pomozte mi.
- Jste v pořádku? - Ztratila jsem manžela a dvě děti.
Jestli se mi něco stane...
- Jakou má barvu? - Co? - Moje noha.
- Je pořád červená? - Ano, pořád je červená.
- Co to znamená? - Je to dobré.
Dokud nezčerná.
Musíš něco sníst. Sněz to.
Jsi tak rozkazovačný.
Po kom to asi mám?
Ahoj.
Jak se jmenujete?
Já jsem Marie a tohle je můj syn Lucas. Jak se jmenujete?
Dej jí taky.
Musí mít hlad.
Opatrně.
Otočte hlavu na stranu. Udusíte se, jestli to neuděláte.
Prosím, potřebuje pomoc. Otočte jí hlavu. Lucasi, pomoz jí.
Mami, jsi v pořádku? Mami, jsi v pořádku?
Co to děláš? Jsi v pořádku?
Mami. Už dost. Dost. Mami.
Mami, už dost!
Francesco!
Francesco! Francesco!
Lucasi, podívej se okolo.
Je tu takový frmol.
Musíš něco udělat.
Běž pomáhat lidem. Jsi v tom dobrý.
- Co mám dělat? - Něco.
Cokoli.
- Budeš v pohodě? - Prosím tě, Lucasi.
Nikam nepůjdu.
- Slibuju. - Tak jo.
Benstromovi. Benstromovi.
- To je vaše rodina? - Agda, Joseph, Morten.
- Hledáte svou rodinu? - Viděl jsi je? Benstromovi.
Hej, uklidněte se. Pomůžu vám. Jasný?
- Agda, Morten, Joseph. - Zkusím vám pomoct.
- Dobře. - Agda Benstromová?
Agda Benstromová?
Jste Joseph nebo Morten Benstrom?
- Morten Benstrom. - Promiň.
Promiň. Hledám svého syna.
- Syna? - Petera Barryho.
Ano. Bude mě hledat.
Peter Barry?
Morten Benstrom nebo Agda Benstromová?
Peter Barry? Joseph?
Anna Marie.
Promiňte, jakže?
Anne Marie Duboaniová! Někdo?
Renata Castoriniová.
Tatiana... Tatiana Černašovová.
Jak se jmenuje?
Joseph Benstrom? Někdo?
Agda Benstromová? Renata Castoriniová?
Erich Baumann.
Anne Marie Duboaniová?
- Morten Benstrom? - Ano.
Morten Benstrom ze Švédska?
Znám tvého tátu.
- Taťku. - Ano. Je tady.
- Přivedu ho sem, jo? - Ano.
Ne, ne. Zůstaň tu. Přivedu sem tvého taťku, ano?
Musíš zůstat tady, je to daleko a ty musíš odpočívat.
- Dobře? - Dobře.
Benstrome!
Kde je máma? Mami?
Mami! Mami!
Ne, ne, co to děláte? Tohle je postel mojí mámy!
- Ne! - V pořádku!
- Uklidni se, hochu! - Ne! Tady byla máma a ona vzala její složku!
Pojď se mnou. Pomůžu ti.
- Ano? - Tak jo.
Jak se jmenuješ?
- Jak se jmenuješ? - Lucas Bennett.
Kde jsi bydlel?
V... na... Orchid Beach Resort.
- V Khao Laku. - Byl někdo s tebou?
Lucasi.
Táta a dva malí bratři.
Víš, co se s nimi stalo?
Můžeme někoho kontaktovat?
- Dědu. - Jak se jmenuje? - Brian.
Nepamatuju si jeho číslo.
Lucasi!
Marie!
Lucasi!
Lucasi! Marie!
Lucasi!
Marie!
- Nazdar. Jsi v pohodě? - Chviličku.
- Hned jsem nahoře. - Ani se neobtěžuj.
- Poslali auta, aby nás odvezli na jih k horám. Brzo tady budou. - Jo.
- Řekni jim, že jsem zpátky. - Jasně. Vydrž.
Hej, kluci! Váš táta se vrátil!
- Tati! - Tati!
- Tati! - Ahoj.
- Teď tady kolem letěly helikoptéry! - Ano? - Jo.
- Pojď sem dolů, Thomasi. - A co já?
Zůstaň tam a hlídej, jestli ještě neuvidíš nějaké helikoptéry, ano?
Dobře. Hodnej kluk.
Skoro jsi tu, kámo. Dobrý?
Pořád nevím, kde jsou.
Viděl jsi hodně mrtvých lidí?
- Co se stalo, bylo hodně vážné. - Ne mámu a Lucase, že ne?
Ne, neviděl jsem je.
Spálil jsem si nohu na střeše. Bylo to horko.
- Všichni byli na odchodu. - Ano. - Můžeme odjet?
Potřebuji, abys mi udělal laskavost, Thomasi.
Slyšel jsem, že všichni jedou k horám do bezpečného úkrytu.
- Ale já nemůžu jet s vámi. - Nemůžeš nás zase nechat samotné.
- Musím pokračovat v hledání. Postarej se o Simona. - Ne!
Ne, zůstaň s námi. Nikdy jsem se o nikoho nestaral.
- Mám strach. - Já vím. Já mám taky strach.
Ale víš, co pro mě bylo nejděsivější?
- Když přišla ta vlna. - Ne. Potom. Když jsem se vynořil,
byl jsem úplně sám. To bylo nejděsivější.
A pak jsem viděl vás dva na stromě.
A už jsem se nebál, protože jsem věděl, že už nejsem sám, chápeš?
Co jestli Lucas a máma jsou teď sami?
- Představ si, jak vystrašení musí být. - Budeme hledat spolu. - Ne, Thomasi!
Musíš se postarat o Simona. A já budu pokračovat v hledání.
Dobře?
Rozumíš?!
Ano? Jo. Slyším tě.
- V pohodě? Ztratila jste někoho? - Ne. Dobrý. Jenom chci rychle pryč.
Promiňte, zkoušel jsem zavolat domů celý den.
- Půjčíte mi mobil? Bude to rychlé. - Rozhlédněte se. Každý něco potřebuje.
Baterka je skoro na dně. Potřebujeme telefon.
Ráda bych mluvila s někým zodpovědným, kdo ví...
- Uvidíme se ráno. - Ty nejedeš? - Ne.
Thomas se o tebe postará.
Poslouchejte. Chovejte se, jak se patří.
Zůstaňte s touhle skupinou. Doženu vás, jakmile budu moci, ano?
Chovejte se, jak se patří.
Dobře.
Tak jo.
- Pohlídáte mi kluky? - Pojeďte s námi. Víte, že je to k ničemu.
Nemůžu přestat hledat.
Mám vás rád. Zítra budeme spolu. Slibuji. Mám vás rád.
Marie!
Lucasi!
Marie!
Ne. To ne.
Hej, jste v pořádku?
Nastupte si. Zavezeme vás na bezpečné místo.
Moje žena nechtěla jet do Thajska na vánoční svátky.
Kvůli mé noze.
Naléhal jsem. Moje malá holčička Gina.
Byly jí jenom dva roky.
Vzbudil mě hluk, byl jsem v pokoji sám.
Vyšel jsem na terasu a viděl, jak se moře řítí na pevninu.
Trvalo mi pět vteřin dostat se ke schodům, ale voda už tam byla.
Nebylo to víc než 5 vteřin.
Na posteli jsem našel vzkaz od ženy, že šli na pláž.
- Vy jste byl na Orchidu, že? - Jo.
Celá rodina byla u bazénu, když voda udeřila.
Nejdřív jsem našel mého prostředního syna Thomase, byl na vysokém stromě.
Trvalo mi věčnost přesvědčit ho, aby slezl. Byl tak vystrašený, víte?
Pak jsem našel mého malého Simona, jak se drží na palmě.
Je mu jen pět.
Poslal jsem je k horám.
A stále hledám mou ženu a nejstaršího syna.
Nejtěžší rozhodnutí, co jsem kdy učinil.
- Už jste volal domů? - Nemůžu najít žádný telefon.
Šetřím baterku pro případ, že by volal někdo z rodiny.
Prosím.
Děkuji. Budu rychlý, slibuji.
- Ano? - Briane? - Ano, Henry? Díky Bohu.
- Jak je? - Už ti někdo volal?
Ne, ty jsi první. Jsou všichni v pořádku?
- Henry? - Marie a Lucas tu nejsou. - Co tím myslíš, že tam nejsou?
Moře všechny vzalo.
Našel jsem Thomase a Simona, ale ne Marii a Lucase. - Henry?
- Nevím, co dělat, nebo kde hledat. - Henry.
Henry, uklidni se. Henry.
Musím zavěsit. Spousta lidí potřebuje tenhle telefon.
- Ozvu se později. - Henry.
Promiňte, promiňte.
Díky.
- Co mám dělat? - Takhle to nesmíte nechat.
No tak, dělejte.
No tak. No tak.
Zavolání...
- Henry? - To jsem zase já, Briane. Podívej.
Slibuji, že nepřestanu hledat, dokud je nenajdu.
Teď nevím... je noc, ale...
Prohledám všechny nemocnice a úkryty.
- Najdu je, to ti slibuji. Zavolám, až je najdu. - Dobře. - Tak jo.
Díky.
Můžu jít s vámi?
- Mám strach. - Zavři oči a mysli na něco hezkého.
Můžu k tobě?
Kolik vám je?
Skoro 74. A tobě?
Sedm a půl.
Sundejte to ze mě.
- Je v pořádku? - Ale ano.
Jen ho pokousal hmyz. Je v pohodě.
Rád se díváš na hvězdy, že?
Ano. Znám většinu souhvězdí.
Tady je nebe jiné.
Některé z těch hvězd jsou vyhaslé už dlouhou dobu.
Věděl jsi to?
Jsou mrtvé, že?
Jsou mrtvé, ale jelikož byly tak zářivé,
jejich světlo pořád putuje vesmírem.
A pořád je můžeme vidět.
Poznáte, které jsou mrtvé a vyhaslé, a které ne?
To nelze, to je nemožné.
Je to překrásná záhada, že ano?
Lucasi Bennette, můžeš jít se mnou?
Posaď se.
Jmenuješ se Lucas Bennett, správně?
- Ano. - A jméno tvé matky je Marie Bennettová, je to tak?
Podívej se na tyhle věci, jestli nějaké z nich nepoznáváš?
Prohlédni si je pozorně.
Dej si na čas.
Připadá ti něco povědomé?
- Nevím. - Nevíš?
Poznáváš něco?
- Nemyslím. - Nemyslíš?
Lucasi?
Prosím, pojď s námi.
Mami.
- Kde jsi sakra byl? - Kde jsem sakra byl?
Kde jsi sakra byla ty? Slíbila jsi mi, že nikam nepůjdeš.
Myslel jsem, že jsi mrtvá, mami.
- Omlouvám se. - Myslel jsem, že jsi mrtvá.
Je nám to velice líto.
Někdo musel zaměnit její záznamy během operace.
Jak je jí?
Prodělala operaci hrudníku, ale ztratila spoustu krve.
Na operaci nohy byla příliš slabá.
Bude muset zase na operaci, až se vzchopí.
Ale bude v pořádku, ne?
Nic. Co dál?
Zkusíme to tady v té nemocnici.
- Kde mám děti? - Pryč. Nenechali mě jet s nimi.
- Promiňte. - Kam? - Nevím.
- Musím čůrat. - Budeš to muset vydržet, Simone.
Mami! Mami!
- Co, Lucasi? - Mami, hádej, koho jsem právě viděl venku?
Moje noha. Co moje noha?
Pořád červená.
Prosím, moje máma. Její rány vypadají opravdu ošklivě.
Děláme, co můžeme. Tvá matka půjde co nejdřív na operaci.
Ne, ne. Dejte mi pět minut, prosím!
Nechci tě brzdit.
Tohle jsou jména mé malé Ginny a Katie, mojí ženy.
- Je Američanka. Podíváš se po ní v seznamech? - Samozřejmě.
Prosím. Řekli nám, že naše dcera může být v Soritani.
V téhle nemocnici jsme už byli.
Prošli jsme všechny nemocnice, kromě téhle. Prosím.
- Pět minut. Dejte mi pět minut. - Dobře.
Hned jsem zpátky.
Lucasi... Lucasi...
Je tu něco k pití?
Něco ti seženu.
Tati!
- Musím čůrat. - Nemůžeš to zadržet? - Ne!
Simone, co to děláš?
Hned se vraťte!
Dělej, nechají nás tady! Co to vyvádíš?
Nic. Promiňte.
Promiňte. A díky za počkání.
Tak jo, jedeme.
- Tati! - To je Lucas.
- Lucasi! Lucasi! - Lucasi! Lucasi!
- Lucasi! - Lucasi!
- Lucasi! - Lucasi! - Simone! Thomasi!
Lucasi! Lucasi!
Thomasi! Simone!
Lucasi!
Lucasi! Lucasi! Lucasi!
Simone.
Thomasi.
Jste v pořádku?
Lucasi!
- Tati! - Lucasi! - Tati. Tati!
Lucasi.
- Lucasi! - Tati! - Lucasi!
Tati!
Jedeme, nemusíme čekat.
- Máma je tady. - Cože?
Je hodně slabá. Občas říká divné věci.
Sestra říká, že ji budou operovat, jakmile to půjde. Je to vážné.
Mami, podívej, kdo je tady.
Ahoj. Ahoj, miláčku.
Mami.
- Jste všichni v pořádku? - Jsem v pořádku.
- Jsem mrtvá? - Ne, ne.
Můžu to sundat?
- Vrátil ses. - Ano.
Teď si můžu odpočinout.
- Ráda bych si odpočinula. - Cože, Marie, zlato, cože?
- Umírám. - Ne. Ne.
- Dostaneš se z toho. - Postarej se o děti.
Ne. Budeš v pořádku. Postarají se o tebe.
Slibuji, že budeš v pořádku.
- Henry, mám strach. - Bude to dobrý.
- Henry. - Zlatíčko, slibuji, že se z toho dostaneš.
- Musíme ji vzít na operaci. Hned. - Dobře.
Miluju tě.
Bude to dobrý. Miluju tě.
Miluju tě.
Miluju tě, Marie.
Víš to.
Lucasi.
- Díky, že ses staral o mámu. - Starali jsme se o sebe navzájem.
- Tati? - Ano.
Je něco, co jsem mámě neřekl a potřebuji, aby to věděla.
Taky mám rodinu.
Střádala jsem sílu,
protože je chci
ještě spatřit.
Ne, musíte to udělat?
- Nechceme, abyste cítila bolest. - Bojím se usnout.
Jste v dobrých rukou.
Zavřete oči a myslete na něco hezkého.
Myslete na něco hezkého.
Máma je v pořádku, Lucasi.
Pojedeme domů.
Opatrně.
Pane Bennette, jsem od pojišťovny. Postaráme se o vaši rodinu.
Nemusíte se ničeho bát.
Během pár hodin budete v singapurské Všeobecné nemocnici,
kde se o vaši ženu dobře postarají.
Tito lidé vás doprovodí. Zatím se mějte. Bezpečně doleťte.
Kam to jedeme?
Do Singapuru. Budeš tam v bezpečí.
Prosím, posaďte se. Brzy budeme odlétat.
- Můžu... - Ano. Na chvíli.
Jak je?
Jsem tady, s tebou.
Mami,
viděl jsem zase Daniela.
Byl tak šťastný.
Byl u někoho v náručí.
Vsadím se, že to byl jeho táta.
Mám tě ráda.
Lucasi, mám tě tolik ráda.
Děkuji ti. Děkuji ti.
Omlouvám se, ale musíš se teď vrátit na sedadlo.
Připoutejte se, prosím.
- Nechci. - Ne? To v letadle musíš.
JSME NA PLÁŽI
Dobrý, dobrý.
Přeložil fčelí medvídek
TENTO FILM VYCHÁZÍ ZE SKUTEČNÉHO PŘÍBĚHU
MARÍE, QUIQUEHO, LUCASE A SIMÓNA.
BluRay PUBLIC HD v1.0