PE 26 DECEMBRIE 2004 CEL MAI DEVASTATOR TSUNAMI DIN ISTORIE,
A LOVIT COASTA SUD-EST ASIATICĂ.
VIEŢILE A NENUMĂRATE FAMILII DIN TOATE COLŢURILE LUMII S-A SCHIMBAT DEFINITIV.
ACEASTA ESTE POVESTEA ADEVĂRATĂ
A UNEIA DINTRE ACESTE FAMILII.
Nu din nou!
Ai...
Ai programat alarma înainte să plecăm?
Da, a fost ultimul lucru pe care l-am făcut.
Nu, eu am fost ultimul care a plecat.
Eu am fost ultimul care a plecat şi sunt sigur că nu am programat-o.
Nu, iubitule, eu am fost ultima care a ieşit.
Şi am programat-o, îţi garantez.
- Eşti sigură? - Da!
Bine.
Nu, nu, eu am fost ultimul, pentru că m-am întors înăuntru.
Şi asta înseamnă că alarma nu este programată.
Pentru că nu am programat-o.
Ei bine, bănuiesc că asta înseamnă că vom veni acasă şi un mare număr de hipioţi
vor dormi în patul nostru.
Ei bine, exact ca în zilele tale de colegiu.
Este în regulă, este în regulă.
Sunt doar turbulenţe, Maria.
Vă rugăm închideţi dispozitivele electronice.
Doamnelor şi domnilor, suntem pe cale să începem coborârea
către aeroportul din Phuket.
Ora locală este 13:30 după-amiază.
Ce faci? Este timpul să stai jos, suntem pe cale să aterizăm, iubitule.
Lucas nu vrea să vorbească cu mine.
Vă rugăm puneţi-vă centurile de siguranţă
şi îndreptaţi scaunele în poziţia verticală.
Stai în locul meu.
Ce am făcut? Nu am făcut nimic.
Este în regulă. Stai jos şi nu-ţi mai face griji.
Pune-ţi centura de siguranţă!
- Vă rog staţi jos, doamnă. - Bine.
Lucas.
- Lucas. - Ce?!
Ştii, ai putea încerca să fii mai puţin mai amabil cu fratele tău, este speriat.
- Ce altceva e nou? Totul îl sperie. - Centura.
Mă întreb de la cine a moştenit asta...
KHAO LAK, TAILANDA AJUNUL CRĂCIUNULUI
Luaţi-vă bagajele, să nu uitaţi niciunul.
Aţi mai fost la Khao Lak?
Nu, este prima dată când venim.
Asta este cel mai bun sezon de sărbători de până acum.
Întotdeauna este aglomeraţie, dar zona asta este foarte liniştită.
Este grozav pentru familii.
Hotelul este nou. Este deschis doar de o săptămână.
- O să vă placă aici. - În regulă.
Îmi pare rău, dar am făcut rezervare la etajul trei, camera cu vedere la ocean.
Ştiu. Ne pare rău, a fost o greşeală.
Dar credem...
că o să vă placă mai mult asta.
- De unde veniţi? - Japonia.
Nu arătaţi a japonezi.
Nu, ei bine, lucrez acolo pentru o companie mare, şi ne mutam des. Ştii?
Iar tu, tu nu lucrezi?
Eu sunt doctor.
Acum nu mai practic. Mă ocup de copii.
Înţeleg, ai fost avansată...
Ei bine, asta este frumos, nu-i aşa?
- Mamă? - Da.
- Pot să iau una din astea, te rog? - Lucas, dacă îţi este sete, poţi să...
- Ia un pahar de apă. - Exact.
- Băieţi, veniţi să vedeţi asta. - Haideţi!
Priviţi.
Te ridic eu. Priveşte.
Nu este grozav?
- Tată, putem să înotăm acolo? - Da, putem să mergem să înotăm. Da.
Zece, nouă...
opt, şapte, şase...
cinci, patru, trei...
doi, unu!
Daţi-i drumul!
Al nostru nu urcă mai sus.
- Nu urcă? - Ba da, urcă.
Nu, nu urcă.
Merge într-o altă direcţie decât celelalte.
Da! Da!
Uite, le ajunge din urmă. Le ajunge din urmă.
Da, le ajunge din urmă.
Uite, tată, merge în direcţia opusă.
A mai rămas nişte vin.
Filmează asta.
Hei, iubitule. Trezeşte-te.
Trezeşte-te.
Bună dimineaţa.
Lasă-mă în pace!
- Trezeşte-te! - Ce faci?
Ajută-mă, te rog!
- Este dimineaţa de Crăciun. - Ajutor! Am nevoie de ajutor, te rog!
Indiciile duc în direcţia asta.
- Trebuie să mă duc afară! - Nu, nu, nu.
- Ies! - Aşteaptă, aşteaptă!
Aşteptaţi, aşteptaţi. Câte unul pe rând.
Un telescop.
Un set complet pentru urmărit stelele pe care îl fixezi pe tavan.
- Ca să vezi Calea Lactee. - O să îl pun deasupra.
Priveşte! O eşarfă!
O ador!
- Mulţumesc, iubitule. Adică, Moş Crăciun. - Este în regulă, iubito.
- Tu ce ai primit? - O minge!
O minge?
Da!
Gol!
Nu pot să adorm.
- Pot să dorm la voi? - Da. Sigur.
Putem să mergem afară să privim stelele?
Poate mâine.
Închide ochii şi gândeşte-te la ceva frumos.
- Mamă. - Bună.
Vrei să vii să ne jucăm cu mingea?
Într-o clipă, scumpule. Joacă cu Lucas.
- Nu pot să cred, eşti fără speranţă. - Ce?
Am ascuns chestia aia şi am uitat unde am pus-o.
Verificam doar dacă este totul în regulă acasă în Japonia.
Mincinosule.
Am primit un mesaj în care scria că unui coleg
i s-a prelungit contractul cu doi ani.
Ceea ce înseamnă că o să fim doi care o să facem acelaşi lucru.
- Asta poate însemna un singur lucru. - Nu te pot concedia.
Ar fi prea costisitor. Nu îţi face griji.
Ei bine, îmi fac griji. Pentru că nu ne permitem să pierd slujba asta, nu-i aşa?
Hei, tată! Priveşte-mă!
Aş putea să mă întorc să muncesc.
- Poate că este timpul. - În Japonia?
Nu.
Vrei să te întorci acasă?
Nu este cea mai rea idee, nu-i aşa?
Ei bine, ar trebui să te gândeşti la asta. Acum mă duc să mă joc cu băieţii, aşa că...
Prinde, tată!
Tată, eşti cel mai groaznic săritor în piscină!
Groaznic, groaznic!
Băieţi!
Lucas!
Nu!
Du-te şi adu mingea, Lucas. Haide!
Ţine băieţii!
- Lucas! - Tată!
Lucas!
Dumnezeule!
Ajutor!
- Lucas! - Mamă!
- Lucas! Lucas! - Ajută-mă!
Scoate-mă din apă!
Mamă!
- Lucas, rămâi acolo! - Ajutor!
- Opreşte-te! - Lucas! Lucas!
Mamă, opreşte-te!
Mamă, uită-te la mine.
Lucas!
Uită-te înapoi!
- Lucas, salteaua aia! - Mamă!
Lucas!
Aşteaptă!
Mamă!
Vreau să mă duc acasă!
- Apucă-mă de mână! - Nu! Nu!
- Haide! - Haide!
- Dumnezeule! - Lucas!
Nu!
Lucas!
Ajutor! Nu! Nu!
Ajutor!
- Lucas! - Mamă!
Lucas!
Lucas, fereşte!
Mamă!
Mamă! Tată!
Ajutor!
Mamă, mamă...
Mamă! Mamă! Mamă!
Mamă!
Opreşte-te! Mamă, opreşte-te!
Te rog.
Să nu-mi mai faci niciodată asta, mamă.
Mamă! Să nu-mi mai faci niciodată asta, mamă.
Sunt aici.
Trebuie să găsim un loc în siguranţă.
Este în regulă.
Sunt aici.
Mamă! Priveşte, copacul ăla! Copacul ăla, de acolo.
Da. Da.
Asta este perfect. Este perfect.
Cu grijă, Lucas! Cu grijă. Nu te mişca!
Stai nemişcat.
Am fost un copil curajos, mamă. Dar am fost speriat.
Şi eu sunt speriată.
S-a terminat?
Nu ştiu. Nu ştiu.
Mamă?
Ce este?
Sângerezi, mamă.
Dumnezeule!
Este în regulă.
- Nu pot să te văd aşa. - Este în regulă, este în regulă.
Îmi pare rău. Doar că... Îmi pare rău.
Mergi tu în faţă.
Copacul acela, acela mare...
Crezi că ne putem urca în el?
Bine, să mergem.
Tată!
Aşteaptă! Ai auzit asta?
Mamă!
- Mamă, nu putem face nimic. - Aşteaptă!
Suntem aproape de copac. Trebuie să ajungem într-un loc sigur.
Nu, trebuie să-l ajutăm pe acel băiat.
Mamă, dacă vine un alt val, o să murim.
Trebuie să ne urcăm în acel copac imediat.
Haide.
Unde eşti?
Mamă, uită-te la tine, avem nevoie de ajutor!
Nu putem risca.
Nu putem risca, mamă. Haide.
Ascultă.
Dacă acel băiat ar fi Simon sau Thomas?
Dacă ei ar fi avut nevoie de ajutor?
- Ai fi vrut să îi ajute cineva, nu-i aşa? - Simon şi cu Thomas sunt morţi!
Chiar dacă va fi ultimul lucru pe care-l facem.
Unde eşti?
Priveşte acolo! Mamă, îl văd!
Eşti în regulă?
Este în regulă. Este în regulă. Este în regulă.
Cum te numeşti?
Eu sunt Lucas, care este numele tău?
- Daniel. - Bine, Daniel. Bine, haide.
O să fii în regulă. O să te scot de aici, bine?
Ridică-l.
- Este în regulă. Este în regulă. - Haide.
Bine.
Bine...
Eşti în regulă?
Este în regulă, este în regulă. Haide!
Este în regulă.
Rămâi aici. O să mă întorc.
- Mamă, cobor. Aşteaptă o secundă. - Nu, pot să urc singură.
- Nu, mamă, cobor. - Pot să fac asta, Lucas!
Te rog, rămâi acolo.
Mamă?
Mamă.
Bine.
Mulţumesc, mulţumesc. Mulţumesc.
Ai auzit asta?
Mamă, uite. Ne caută.
Hei, aici!
Hei!
Coboară, Lucas.
Lucas!
Nu, nu, nu!
Dumnezeule, aşteaptă!
Lucas...
- Lucas? - Mamă, sunt aici.
Bine.
Mulţumesc.
Mulţumesc. Mulţumesc.
Mulţumesc.
Mulţumesc foarte mult.
Băiatul meu!
Nu îi văd... pe băieţii mei.
Băieţii mei... Unde sunt băieţii mei...
Să nu îi laşi să mă ducă nicăieri fără tine.
Nu îţi face griji, mamă. Nu o să te las singură. Îţi promit.
Unde este Daniel? Daniel?
Daniel?
Lucas, unde este Daniel?
- Nu ştiu. - Daniel...
Mulţumesc.
Mamă.
Lucas...
- Este foarte frig aici. - Nu este frig, mamă.
Mamă...
Mamă, ce este în neregulă?
Am nevoie de antibiotice. Caută în dulapuri.
Nu pot să citesc etichetele. Sunt toate în tailandeză.
Trebuie să fie şi în limba engleză. Caută. Caută în lateral.
Cu grijă, Lucas. Lucas...
Slavă Domnului!
Vă rog, ajutaţi-mă.
Îl vedeţi pe băiatul ăsta?
Doar pe mine mă are în lumea asta. Înţelegi?
Uite, şi eu sunt doctor. Sângerez. Trebuie să opreşti sângerarea.
Te rog, am nevoie de antibiotice. Ajută-mă, te rog.
- Eşti în regulă? - Mi-am pierdut soţul şi doi copii.
Dacă mi se întâmplă ceva...
Ce culoare este?
- Ce? - Piciorul meu.
- Este încă roşu? - Da, este încă roşu.
- Ce înseamnă asta? - Este bine.
Atât timp cât nu devine negru.
Poftim.
Trebuie să mănânci ceva.
Mănânc-o.
- Eşti foarte autoritar... - Mă întreb de la cine am moştenit asta.
Bună.
Cum te numeşti?
Numele meu este Maria, iar el este fiul meu, Lucas.
Care este numele tău?
Hei.
Dă-i puţină mandarină.
Probabil este flămândă.
Ai grijă. Ai grijă, Lucas.
Întoarce-ţi capul într-o parte, te rog. O să te îneci dacă nu faci asta.
Te rog, te rog! Are nevoie de ajutor.
Întoarce-i capul. Ajut-o, Lucas, ajut-o.
Întoarce-i capul.
Mamă, eşti în regulă?
Mamă? Mamă, eşti în regulă?
Ce faci?
Mamă, eşti în regulă?
Mamă, opreşte-te! Opreşte-te! Ajunge!
Mamă, opreşte-te! Mamă!
Mamă, opreşte-te!
Mamă, mamă?
Francesca!
Am nevoie de un doctor!
Francesca!
Vă rog!
Lucas, uită-te la locul ăsta.
Sunt foarte ocupaţi aici.
Trebuie să te duci să faci ceva.
Du-te şi ajută oamenii. Te pricepi la asta.
- Ce vrei să fac? - Fă ceva. Orice.
O să fii în regulă?
Haide, Lucas! Nu plec nicăieri.
- Îţi promit. - Bine.
Familia ta?
Magda, Joseph, Morten.
- Îţi cauţi familia? - I-ai văzut? Familia Benstrom?
Bine, calmează-te! O să te ajut, bine?
Eu... Actem, Morten, Joseph.
O să încerc să te ajut. Bine.
Bine.
Actem Benstrom?
Scuză-mă, eşti Joseph Benstrom sau Morten Benstrom?
- Nu. - Morten Benstrom?
Scuză-mă. Scuză-mă.
Îl caut pe... pe fiul meu.
- Fiul tău? - Peter Barry.
- Da. Da, se întreabă unde sunt. - Bine.
Peter Barry?
Morten Benstrom?
Actem Benstrom? Peter Barry? Joseph?
Anne-Marie.
Scuză-mă, care este numele ei?
Anne-Marie De Brown? Este cineva?
Renata Castorini.
Tatiana... Tatiana Chernyshova.
- Elena Patulin. - Pa... Patulin?
Joseph Benstrom, cineva?
Xaxtzakis?
Actem Benstrom? Renata Castorini?
Erik Bauman. Erik Bauman.
Sandra. Sandra Wiliam.
Anne-Marie De Brown?
Anne De Brown?
- Morten Benstrom? - Da?
- Morten Benstrom din Suedia? - Da.
- Îl cunosc pe tatăl tău. - Tata?
Da, tatăl tău. Este aici.
- O să-l aduc aici. Bine? - Da.
- Nu, nu, nu, trebuie să rămâi aici. - Bine.
O să-l aduc aici pe tatăl tău. Bine?
Nu! Nu, trebuie să rămâi aici. Trebuie să rămâi aici
pentru că este un drum foarte lung şi trebuie să te odihneşti. Bine?
- Bine? - Bine.
Bine.
Benstrom!
Unde este mama mea?
Mamă?
Mamă!
Nu, nu, ce faceţi?
Nu, ăsta este patul mamei mele! Dă-mi drumul!
- Nu! Dă-mi drumul! - Vino!
- Nu! - Este în regulă. Este în regulă.
Este în regulă! Linişteşte-te, băiatule!
Nu! Mama mea a fost aici. Şi i-a luat fişa.
Uite! Trebuie să vii cu mine. O să te ajut.
Bine?
Bine. Bine.
Bine.
Cum te numeşti?
- Cum te numeşti? - Lucas Bennett.
Unde stai?
Stau în...
În hotelul Orchid Beach din Khao Lak.
Călătorea şi altcineva cu tine?
Lucas?
Tatăl meu şi cei doi fraţi mai mici ai mei.
Ştii ce s-a întâmplat cu ei?
Există cineva pe care să-l putem suna?
Bunicul meu.
Cum se numeşte?
Bryan, dar... Nu-mi amintesc numărul lui de telefon.
Lucas?
Maria!
Lucas!
Maria!
Lucas!
Maria!
Hei, omule! Eşti în regulă?
Trebuie să mă audă.
O să mă ridic într-o secundă.
Nu te deranja. Trimit camioane în munţi.
- Rezistă, bine? Or să ajungă aici curând. - Da, ştiu.
- Poţi să le spui că m-am întors? - Da, sigur. Aşteaptă.
Hei, băieţi, tatăl vostru s-a întors!
- Tată! Tată! - Tată!
- Tată!
Hei!
Tată, tocmai au zburat pe deasupra multe elicoptere.
- Serios? - Da!
Mama şi cu Lucas...
Ce-ar fi să cobori aici o clipă, Thomas?
Dar eu?
Tu rămâi să vezi dacă mai zboară elicoptere, bine?
- Bine. - Bun băiat!
Aproape ai reuşit, amice.
Ai reuşit?
Dumnezeule!
Încă nu i-am găsit.
Ai văzut mulţi morţi?
Ceea ce s-a întâmplat este ceva foarte serios, Thomas.
- Nu i-ai văzut pe mama şi pe Lucas, nu? - Nu, nu i-am văzut.
M-am lovit la picior de acoperiş. Era foarte fierbinte.
- Toată lumea pleca. - Ştiu.
Putem să plecăm?
Vreau ca tu să...
Vreau să-mi faci un serviciu, Thomas.
Or să îi transporte pe toţi în munţi la un adăpost, unde lumea o să fie în siguranţă.
Dar eu nu pot veni cu voi.
Tată, nu ne poţi lăsa singuri din nou.
Trebuie să continui să îi caut, înţelegi?
- Tu trebuie să ai grijă de Simon. - Nu!
Nu, rămâi cu noi. Nu pot să am grijă...
Nu am mai avut niciodată grijă de cineva.
- Sunt speriat. - Ştiu, ştiu.
Şi eu sunt speriat.
Dar, ştii, partea care m-a speriat cel mai mult...
- Când a venit apa? - Nu.
După asta, când am revenit la suprafaţă, eram singur.
Asta m-a speriat cel mai mult.
Apoi când v-am văzut pe voi doi căţărându-vă în copac,
nu am mai fost speriat, pentru că ştiam că nu eram singur. Înţelegi?
Dacă mami şi Lucas sunt singuri acum?
Imaginează-ţi cât de speriaţi ar fi.
- O să îi căutăm împreună... - Nu! Thomas, trebuie să ai grijă de Simon.
Iar eu o să continui să-i caut.
Bine?
Ştiam că o să înţelegi.
Alo?
Da. Da, te aud.
Nimeni nu ştie ce se petrece.
Sunteţi în regulă? Aţi pierdut pe cineva?
Suntem în regulă. Vrem doar să plecăm de aici.
O să te sun înapoi. Bine? pa.
Scuză-mă. Am încercat să sun casă întreagă zi.
Mă întreb dacă îţi pot folosi telefon. O să fiu foarte scurt.
Priveşte în jur, omule. Toată lumea are nevoie de ceva în momentul ăsta.
Dar bateria este aproape descărcată. Avem nevoie de telefon.
O să încerc să eliberez drumul.
Vreau să vorbesc cu cineva la conducere, care ştie mai multe.
Ne vedem dimineaţă, bine?
- Tu nu vii? - Nu, iubitule, nu vin.
Thomas o să aibă grijă de tine, în regulă?
Ascultaţi-mă, o să vă purtaţi frumos, bine? Şi rămâneţi cu acest grup.
O să fiu împreună cu voi cât de curând o să pot, în regulă?
O să vă purtaţi frumos, bine?
Vă iubesc.
Bine.
- O să ai grijă de băieţii mei, te rog? - Vino cu noi.
Ştii că este inutil.
Nu mă pot opri din căutat.
Vă iubesc. O să fiu împreună cu voi mâine, vă promit.
Vă iubesc.
Maria!
Lucas!
Maria!
Nu... Nu!
Hei, omule, eşti în regulă?
Urcă în maşină. O să te ducem undeva în siguranţă.
Soţia mea nu a vrut să vină în Tailanda pentru Crăciun.
Din cauza piciorului meu.
Eu am insistat. Fetiţa mea, Ginna...
Are doar doi ani.
M-a trezit zgomotul.
Eram singur în cameră.
Am ieşit pe terasă şi am văzut marea venind pe uscat.
Mi-au trebuit cinci secunde să ajung la scări, dar apa era deja acolo.
Nu trecuseră mai mult de cinci secunde.
Pe pat, am găsit un bilet de la soţia mea prin care-mi spunea că au plecat pe plajă.
- Tu erai la hotelul Orchid, nu-i aşa? - Da.
Eram împreună cu întreaga familie lângă piscină când a venit apa.
Primul l-am găsit pe fiul meu mijlociu, Thomas,
era în vârful unui copac foarte înalt.
A trebuit să îl conving să coboare, pentru că era foarte speriat, ştiţi?
Apoi l-am găsit pe fiul meu cel mai mic, Simon. Se ţinea de vârful unui palmier.
Are doar cinci ani.
I-am trimis în munţi.
Ştiţi? Ca să continui să îi caut pe soţia mea şi pe fiul meu cel mai mare.
Cea mai grea hotărâre pe care am luat-o vreodată.
- Ai sunat acasă? - Nu găsesc un telefon.
Economisesc bateria, în cazul în care mă sună familia mea.
Te rog.
Mulţumesc! O să fiu foarte scurt, îţi promit.
- Da? - Bryan?
Da, Henry, slavă Domnului! Ce faci?
- Ai vreo veste de la cineva? - Nu, Henry, eşti primul care a sunat.
Este toată lumea în regulă? Henry?
Maria şi Lucas nu sunt aici.
Cum adică, nu sunt acolo?
A venit apa şi i-a luat pe toţi.
I-am găsit pe Thomas şi pe Simon, dar nu şi pe Maria şi Lucas...
Henry?
Nu ştiu ce să fac şi unde să-i mai caut!
Henry. Trebuie să te linişteşti.
- Henry? Henry? - Trebuie să închid.
Foarte mulţi oameni au nevoie de telefonul ăsta, bine?
- O să te sun mai târziu. - Henry?
Henry?
Îmi pare rău, îmi pare rău. Îmi pare rău.
Mulţumesc.
- Ce vrei să fac? - Nu poţi să laşi discuţia aşa.
- Sună, haide! - Sună!
Haide, omule, haide.
O să îl sun înapoi.
- Da, Henry? - Bryan, sunt eu, din nou. Uite...
Îţi promit că nu o să mă opresc din căutat până când nu o să-i găsesc, bine?
Bine.
Nu ştiu ce o să fac, pentru că acum este noapte, dar o să...
- O să caut în toate spitalele... - Bine.
O să caut în toate adăposturile, peste tot, bine?
O să îi găsesc, îţi promit asta.
- O să te sun când o să-i găsesc. - Bine.
- Bine. Bine. - Bine.
Mulţumesc.
Pot să vin cu tine?
Sunt speriat.
Închide ochii şi gândeşte-te la ceva frumos.
Pot să stau lângă tine?
Câţi ani ai?
Am aproape 74. Dar tu?
Şapte ani şi jumătate.
Nu mă lăsa singur.
- Este în regulă? - Da, doarme, este în regulă.
O să îl acopăr, o să fie în regulă.
Îţi place să priveşti stelele, nu-i aşa?
Îmi place. Îmi plac majoritatea constelaţiilor.
Aici cerul este diferit.
Unele dintre stelele alea s-au consumat de foarte mult timp.
Ştiai asta?
Sunt moarte, nu-i aşa?
Sunt moarte, dar odată erau atât de strălucitoare,
încât lumina lor încă călătoreşte prin spaţiu.
Şi le putem încă vedea.
Cum îţi poţi da seama care dintre ele sunt moarte şi care nu?
Nu, nu poţi. Este imposibil.
Este un mister frumos, nu-i aşa?
Lucas Bennett, poţi să vii cu mine?
Stai aici.
Numele tău este Lucas Bennett, este corect?
- Da. - Iar numele mamei tale este Maria Bennett.
Este corect?
Vrem să priveşti aceste lucruri, te rog, şi spune-mi dacă recunoşti vreunul dintre ele.
Uită-te cu atenţie.
Nu te grăbi.
- Este vreunul cunoscut? - Nu ştiu.
Nu ştii?
- Recunoşti vreunul dintre ele? - Nu cred.
Nu crezi?
Lucas?
Vrei te rog să vii cu noi?
Mamă.
MURIEL BARNES
- Unde naiba ai fost? - Unde naiba am fost eu?
Unde naiba ai fost tu? Mi-ai promis că nu o să pleci nicăieri.
Am crezut că ai murit, mamă.
- Îmi pare rău. - Am crezut că ai murit.
Ne pare foarte rău.
Probabil că cineva a schimbat fişele în timpul operaţiei.
Cum se simte?
A fost operată la piept, dar a pierdut mult sânge.
Era prea slăbită ca să poată fi operată la picior.
Când o să se se înzdrăvenească, va trebui să se întoarcă la chirurgie.
Dar o să fie în regulă, nu-i aşa?
Nimic. Ce urmează?
Ar trebui să...
Ar trebui să facem rost de o maşină să ne ducă la spitalul Kathu Apal.
- Unde sunt copiii mei? - I-au luat.
- Nu m-au lăsat să merg cu ei. Îmi pare rău. - Unde?
Nu ştiu.
- Îmi vine să fac pipi. - Trebuie să aştepţi, Simon.
Mamă... Mamă. Trezeşte-te.
Mamă, ghiceşte pe cine tocmai am văzut afară.
Piciorul meu. Cum este piciorul meu?
Este în continuare roşu.
Vă rog. Mama mea... Rănile ei arată foarte rău.
Facem ce putem.
O ducem pe mama ta la operaţie chiar acum.
Nu, nu, cinci minute. Aşteaptă-mă cinci minute, te rog. Te rog!
Nu vreau să te încetinesc.
Acestea sunt numele fetiţelor mele Ginna şi Kathie şi a soţiei mele. Este americancă.
- Vrei să verifici lista pentru mine - Desigur.
Vă rog. Ne-au spus că fiica noastră ar putea fi în Surat Thani.
Am căutat deja în acest spital.
Am cercetat toate spitalele, cu excepţia acestuia. Te rog.
Cinci minute, vă rog. Doar cinci minute!
Bine!
Nu o să lipsesc mult. Mă întorc imediat.
Lucas... Lucas...
A mai rămas ceva în bidon?
Nu îţi face griji. O să-ţi aduc eu.
Tată?
Tată!
- Îmi vine să fac pipi. - Poţi să te mai ţii?
Nu.
Simon, ce faci?
Hei, întoarceţi-vă imediat în autobuz!
Grăbeşte-te! Or să ne lase aici! Ce faci?
- Niciun noroc. - Îmi pare rău.
Îmi pare rău şi vă mulţumesc că aţi aşteptat.
În regulă, acum putem să plecăm.
Venim! venim!
Tată!
Este Lucas!
- Lucas! Lucas! - Lucas! Lucas!
Lucas!
- Simon! Thomas! - Lucas! Lucas!
- Lucas! - Thomas!
- Lucas!
- Lucas! Lucas! - Thomas!
Lucas! Lucas! Lucas! Lucas!
Simon...
Thomas...
Eşti în regulă? Te iubesc.
Lucas...
Lucas!
- Tată! - Lucas!
Tată! Tată! Tată!
Lucas! Lucas!
- Tată! - Lucas!
Tată! Tată!
- Tată! - Tată!
Tată!
Îmi pare rău. Îmi pare rău că v-am lăsat singuri.
- Îmi pare rău. Sunteţi în regulă? - Te iubesc!
Să mergem. Nu mai este nevoie să aşteptăm.
Sunteţi bine? Sunteţi bine?
Eşti bine? Eşti bine?
Tu eşti bine? Eşti bine?
- Mama este aici. - Ce?
Este foarte slăbită. Uneori spune lucruri ciudate.
Asistenta a spus că or să încerce să o opereze imediat cum se va putea.
Cred că este ceva grav.
Mamă? Mamă, uite cine este aici.
Hei! Hei, iubita mea.
Mamă.
- Toată lumea este bine? - Suntem în regulă.
- O să mor. - Nu, nu.
Este în regulă să scoată asta?
Lasă-mă, o scot eu.
- Te-ai întors? - Da.
- Eşti bine? - Da.
Acum mă pot odihni.
Dumnezeule, te rog...
Maria, ce? Ce? Ce, draga mea?
- Mor. - Nu. Nu.
- O să fii în regulă. - Ai grijă de copii.
Hei, nu pentru asta am venit aici.
O să fii în regulă. O să am mare grijă de tine, bine?
Îţi promit că o să fii în regulă.
- Henry, sunt speriată. - O să fim în regulă.
- Henry! - Iubito...
Îţi promit că o să fii în regulă.
O ducem la operaţie. Trebuie să o ducem acum.
Bine.
Te iubesc. O să fii în regulă.
Te iubesc foarte mult. Te iubesc.
Te iubesc.
Te iubesc foarte mult.
Îmi pare rău, trebuie să-ţi dau drumul la mână...
Lucas,
îţi mulţumesc că ai avut grijă de mama.
Am avut grijă unul de celălalt.
Da.
- Tată? - Da.
Este ceva ce nu i-am spus mamei,
şi aş vrea foarte mult să ştie.
Am şi eu o familie.
Mi-am păstrat forţele...
pentru că am vrut să îi mai văd... încă o dată.
Trebuie să faceţi asta?
- Nu vrem să simţi nicio durere. - Îmi este frică să adorm.
Eşti pe mâini bune.
Închide ochii şi gândeşte-te la ceva frumos.
Gândeşte-te la ceva frumos.
- Lucas! - Tată!
Nu!
Mama este în regulă, Lucas.
Mergem acasă.
Aveţi grijă, bine?
Dle Bennett!
Dle Bennett, sunt unul dintre acţionarii principali ai companiei Zurich Insurance.
Am fost trimis să mă ocup de familia dumneavoastră.
Acum nu mai aveţi de ce să fiţi îngrijorat.
În câteva ore o să fim la Spitalul General din Singapore.
Acolo soţia dumneavoastră va primi cea mai bună îngrijire medicală.
Aceşti oameni vă vor urca într-un avion. O să ne vedem acolo.
Să aveţi un zbor în siguranţă.
Unde mergem?
Ne duc la Singapore. Acolo o să fii în siguranţă, bine?
Vă rog să staţi jos. O să decolăm în scurt timp.
Bine.
- Pot doar să... - Da, bine. Un minut.
Hei...
Ce mai faci?
Sunt aici. Cu tine.
Mamă, ghiceşte.
L-am văzut din nou pe Daniel.
Era foarte fericit.
Era în braţele cuiva.
Pot să pariez că era tatăl lui, mamă.
Sunt foarte mândră de tine.
Te iubesc foarte mult.
Mulţumesc. Mulţumesc.
Îmi pare rău, dar acum trebuie să te întorci pe scaun.
Puneţi-vă centurile de siguranţă, vă rog.
- Nu vreau. - De ce nu?
Trebuie să îţi pui centura de siguranţă în avion.
MURIEL BARNES
KATHY SCHWEBER GINA SCHWEBER
SUNTEM PE PLAJĂ
Este în regulă. Este în regulă, iubitule.
PARADISUL SPULBERAT
ACEST FILM ARE LA BAZĂ POVESTEA MARIEI, LUCAS, THOMAS ŞI SIMON.