Subtitrarea: LionKing09/Thriller/Avocatul31
Să-mi spui când filmezi.
Filmez.
Mulţi oameni...
au multe întrebări legate de ce s-a întâmplat, cu adevărat.
Iar când nuvela a fost publicată pentru prima dată,
nu a durat mult
până să fie formulate şi mai multe întrebări.
Întotdeauna a rămas un mister.
Şi de aceea doresc să vă mulţumesc
fiindcă aţi venit să ne întâlniţi.
Pentru a ajuta să facem oarece lumină asupra întâmplărilor.
Bine.
El v-a dedicat cartea dumneavoastră.
Ne puteţi spune cât anume din această nuvelă
se bazează pe fapte reale?
Totul.
Era în anul 1969...
Ce ne puteţi spune în legătură cu acea vară?
Întrebare...? Care era întrebarea?
Ce vă amintiţi din acea vară a anului 1969?
Era cald. Era foarte cald.
Cred că şi Dumnezeu transpira, atât era de cald.
Vorbiţi-mi despre crimă.
Cât voi fi plătită, pentru asta?
Ei bine, şeriful Call era acest malefic, josnic,
dezgustător... nenorocit.
Negrii îl urau pe şeriful Call
fiindcă omorâse mulţi dintre noi,
în timpul celor două mandate ale serviciului său.
Au fost şi câţiva din familia mea...
Şi albii se temeau de el.
Aşa că cineva s-a luat de fundul lui gras şi l-a omorât.
Asta e ceea ce s-a întâmplat în acea vară.
Se spune că şi-a târâit intestinele
pe o distanţă de o milă, până să moară.
Nebunii de albi i-au ridicat până şi o statuie.
Cum aţi ajuns
să lucraţi pentru familia Jansen?
Le făceam curat din când în când,
în momentul în care mama lui a plecat.
Iar Ward şi cu mine... Ward era fratele său,
era la liceu, pe atunci
şi l-am crescut împreună.
Micul Jackie avea 5 ani, pe atunci.
Unde era tatăl său?
W. W. era doar...
un vânător de fuste... ştii tu...
Şi conducea ziarul local.
"The Moat County Tribune".
Ce mai face Ward?
E bine, e bine. E foarte ocupat.
Ward era scriitor...
pentru "Miami Times".
Obişnuia să scrie despre...
Ei bine, era genul celebru, ştii?
Fiindcă a scris despre Mişcarea drepturilor civile...
şi despre săraci... şi despre acuzaţii pe nedrept.
Aşa a ajuns acea doamnă Charlotte
să înceapă să-i scrie scrisori.
Chestii de genul ăsta.
Da.
Iar Jack, după cum spuneam, era înotător.
Şi...
era aproape de absolvire, foarte aproape, şi atunci...
a părăsit echipa de înot,
a părăsit facultatea,
şi s-a întors acasă, la casa tatălui său, pentru a distribui ziare.
Nu voia să se întoarcă acasă,
dar nu avea unde altundeva să meargă.
Jack, mai bine ai da muzica mai încet!
Ştii că W. W. se va supăra pe tine!
Bate... Anita! Poţi, te rog, să baţi la uşă?
Se putea să mă fi masturbat!
Te rog, n-ar fi fost nimic ce să nu mai fi văzut...
Ce faci?
Îţi adun lucrurile, aşa cum fac zilnic.
Hai, nu şi astăzi! E prea cald pentru aşa ceva.
Doar ajutam.
Ştii, ba nu mă ajuţi şi nici nu trebuie să mă ajuţi.
Haide...
Treci din pat ca să-l pot face.
Du-te şi pregăteşte-mi nişte verdeţuri.
E patul meu.
Ştiu că e patul tău. Serios?
Dacă tot e patul tău, ar trebui să ţi-l faci tu.
Au anulat "The Smothers Brothers".
Nu, asta-i emisiunea ta preferată!
Păi, îmi place emisiunea. Îmi place Dick şi-mi place Tommy.
Întinde-te. Dă-mi voie să fiu în locul tău, pentru o clipă.
Da, sigur! Bagă-mă în bucluc!
Vrei ca tu să fii eu, iar eu să fiu tu? Bine...
- Bine, o să-mi placă. - Jack, pot intra?
- Bun, bine. - Pleacă, ieşi! Ieşi afară!
Bine.
Mai bine aş începe să mă masturbez, mai întâi.
Jack, îmi pare rău să-ţi întrerup masturbarea,
dar am venit să curăţ patul!
- Puteam să mă fi masturbat! - Am să curăţ totul!
Puteam să mă fi masturbat!
Ieşi! Curăţă-mi rahatul!
... iar tot ce am primit în schimb
e un alt exerciţiu suav...
- De manipulare politică. - Bună fată...
Înşelăciune şi decepţie,
nesimţire şi indiferenţă la problemele noastre personale,
şi jocul dezgustător al politicilor de dezbinare,
de instigare a tânărului împotriva bătrânului,
a lucrătorului împotriva conducerii, a nordului împotriva sudului.
Ai vrut să mă vezi?
Ai vorbit cu Ward, săptămâna asta?
- Nu. - Bună, Jack.
Nu ţi-a pomenit nimic de venirea lui încoace?
Nu-mi vine să cred că tatăl tău mă pune să fac un articol despre aşa ceva.
Adică... Uită-te la ea.
... pentru deschiderea societăţii noastre.
Plănuieşte să candideze la preşedinţie, mai departe.
Vor să vorbească cu Hillary Van Wetter.
Nu lăsa acel premiu Pulitzer să te prostească.
Încă nu ştie totul.
Nu e niciun motiv să vină aici
stârnind rahatul, cu găozarul acela.
Voiam doar să spun că e foarte important
ca toţi americanii să recunoască...
Pe Charlotte Bless au iubit-o nişte bărbaţi periculoşi.
Le-a scris bărbaţilor în închisoare.
Într-un final, s-a îndrăgostit de unul.
Era hotărâtă să-l scoată afară.
De ce nu aveţi gheaţă pe aici?
Dacă vrei gheaţă, du-te la tine acasă.
Charlotte.
- E spectacolul meu. - Tu ce crezi, Charlotte?
Mie nu-mi place emisiunea asta.
E de la negrul despre care ai scris?
Nu... Acesta e albul meu.
Ce s-a întâmplat ieri? N-am văzut.
Ascultaţi asta. Crede că sunt îngerul lui.
- Îngerul lui?! - Tacă-ţi gura.
- Târfo, câţi ani are? - Dumnezeule...
E un mare poponar care încearcă să ţi-o tragă.
"Dacă vreodată ar fi vreun înger pe lume,"
"îngerul meu, ar trebui să fii tu,"
"dar niciun înger nu ar face lucrurile pe care visez eu că le doreşti."
Îngerul tău... îngerul lui...
Asta e tare...
Spune... "Dacă exişti cu adevărat, aş putea deveni un credincios."
"Toată viaţa, inima mea a încercat să găsească un loc..."
"nu-l pot numi... o casă."
Trebuie să-ţi găseşti unul tânăr.
Ţi-o va trage foarte bine.
A spus că eu sunt casa lui...
Are o sută de bărbaţi
care-i scriu din penitenciar...
Ăsta-i bărbatul ei...
Nu. Acesta este bărbatul meu.
Acesta-i acela.
Ward a venit acasă pentru a investiga
condamnarea lui Hillary Van Wetter.
Oraşul n-a fost prea fericit în privinţa asta...
- La fel cum nici tatăl său n-a fost. - Rahat...
Ward...
E doar un cal, în toată parcarea.
E drumul nostru spre casă, Yardley.
Unde sunt cu toţii?
E duminică.
Oamenii sunt ori acasă, ori la biserică.
E o budă.
Salut, omule.
Salut.
Ce mai faci?
- Jack, fă cunoştinţă cu Yardley Acheman. - Salut.
- Frăţiorul meu, Jack. - Înotătorul, nu-i aşa?
- Da, acum e şoferul nostru. - În ordine, bine.
Dă-mi voie să iau astea.
- Asta-i maşina mea de scris. - Te-ai făcut mare, băiete...
Ai grijă cu maşina de scris.
Te-ai umflat. E de la înot?
Nu... nu mai.
Nu! Nu! Nu...
Yardley e foarte grijuliu cu costumele sale...
- Si cu maşina sa de scris. - Ei bine, sunt foarte scumpe.
Da. Mulţumesc...
Cum intru?
Atenţie la cap. Atenţie la cap.
- Nu-mi atinge capul. - Spune-i de unde eşti, Yardley.
Din Londra.
Când am venit aici... de la New York,
am dat un interviu pentru o slujbă...
şi eram într-un anunţ dat din New York
în care menţionasem doar că eram din New York.
Şi cum ai ajuns din oraşul New York
în metropola Lately, din Florida?
Reşedinţa Jansen...
Aşa că am venit în sud şi am dat un interviu la ziar.
W. W., domnişoara Roberta e la telefon.
Nu, nu, nu...
- Nu preluăm apeluri. - Anita...
- Cine-i domnişoara Roberta? - Fără apeluri, Anita.
Din ce parte a Londrei eşti, Yardley?
Din toată Londra.
- E vreo curăţătorie uscată bună, pe aici? - Ce anume?
Curăţătorie uscată.
- Curăţătorie uscată?! - Da.
Nici nu te-ai atins de mâncare, nu-i aşa
Cum ai să câştigi concursurile alea de înot, dacă nu mănânci?
M-am retras.
Te-ai retras... Jack, tu nici măcar nu eşti destul de obosit, ca să te retragi.
Cu ce vă ocupaţi voi băieţi, mai exact?
Mă refer... băiatul ăsta s-a înecat încă de la iniţiere.
Ei bine, Yardley e scriitor...
Şi bănuiesc că veţi spune că Ward e "piuliţa şi şurubul".
Da. Când eram reporter,
noi aveam oameni care aduceau poveşti rescrise prin telefon.
Nu, nu, nu. Eu nu rescriu.
Eu sunt scriitorul.
Adică eu sunt cel ce pune faptele în perspectivă.
Da. E o lume diferită acum, domnule Jansen.
Cu siguranţă.
Vremurile s-au schimbat un pic, domnule.
Ce interese are "The Miami Times"
legat de cazul lui Hillary Van Wetter?
A ucis pe cineva în puşcărie?
Chiar dacă ar fi fost vinovat...
- Ar fi fost linşat, pur şi simplu. - Ar fi avut anumite drepturi.
Şi chiar dacă ar fi fost vinovat...
Hillary avea drepturi care la proces i-au fost complet ignorate.
Şi de aceea suntem aici.
Îmi pare foarte rău, dar eu trebuie să plec.
Îmi pare rău, scumpule.
Am de făcut nişte evaluări devreme, la primele ore ale dimineţii.
- Vino aici, dulceaţă. - Îmi cer scuze.
Foarte bine, amice.
Ward!
Noapte bună, băieţi.
Ward!
Pare foarte sigur pe el, pentru un colorat...
Ward a spus că au nevoie de un şofer.
Şofer?!
Ce ai mai făcut pe acolo?
Ai mai cunoscut pe cineva nou, la Miami?
Am cunoscut, câţiva...
- Ei, da... - Sunt de tot felul acolo, ştii?
Tu să stai departe de brutele acelea.
Ţii minte ce s-a întâmplat ultima dată...
Ce-ţi fac copiii?
Arăţi bine, dragule.
Fac bine. Fac foarte bine.
Imediat ce plec de aici,
merg să-i văd şi să le pregătesc cina tuturor, din nou...
Ar trebui să vii şi tu la cină.
Voi veni şi eu la cină.
Cred că Ellen e a patra...
de când ai plecat.
Da...
De aceea nu prea iau eu târfele astea prea în serios.
Vin şi pleacă, vin şi pleacă...
Ştii la ce mă refer?
În sfârşit Visele mele vor deveni realitate...
Astăzi va spune "Da"...
Prietenii spun că nu-i posibil...
Dar toată iubirea Eu ştiu că am câştigat-o...
- Ce faci acolo, Yard? - Iisuse...
Închide uşa aia, băiete.
Nu vreau ca tatăl tău să răcnească pentru toate muştele
care intră în casă.
Cine-i asta, Jack?
Caut biroul domnului Jansen.
Ward Jansen, de la "The Miami Times"...
- Am întrebat cine-i asta! - Eu lucrez pentru "The Times".
- Da? - Da.
- Ei bine, eu sunt Charlotte Bless. - Eu sunt Jack Jansen.
Dă-mi voie să le iau eu.
- Bună. - Sunt toate dosarele mele.
Biroul e-n garaj.
Arăţi puţin cam tânăr pentru un jurnalist.
De fapt eu sunt doar şoferul.
Dar şi scriu.
Şi eu. Scriu scrisori. Sunt destul de bună.
Salut, băieţi!
Aceasta e domnişoara Charlotte Bless.
Nu pentru mult timp.
Hillary şi cu mine suntem logodiţi şi ne vom căsători.
Bună, domnişoară Bless. Eu sunt Ward.
Domnule Ward, mă bucur că, în sfârşit, vă întâlnesc.
N-aţi menţionat despre logodnă, în scrisoare.
Du-te şi te curăţă.
Păi, abia s-a întâmplat. Tocmai m-a cerut.
- Asta arată cam murdară. - Şi cum să fac?
Scuzaţi-mă o clipă.
- Adu-i drei Bless ceva de băut. - Eu sunt Yardley Acheman.
Noi credeam că dvs. şi cu Hillary nu v-aţi văzut.
Păi, doar în fotografii,
dar ne scriem unul celuilalt de luni de zile
şi ne înţelegem cu totul perfect.
Ward, unde ar trebui să-i pun dosarele?
Tot ce vreţi să ştiţi despre Van Wetter
se află în acte,
aici, în aceste cutii.
Şi corespondenţa noastră incitantă e în aceste cutii.
În caz că sunteţi interesaţi.
Pe biroul meu, Jackie, băiete.
Domnule Jansen, eu chiar voiam să vă mulţumesc.
Voiam să vă mulţumesc că mi-aţi înapoiat scrisorile.
Şi că mă ajutaţi să-l scot pe Hillary din acea gaură de iad.
Ei bine, încă nu mă voi apuca să scriu despre luna de miere.
Dar vom lupta împotriva sentinţei sale
şi a felului în care a fost dată.
Mulţumesc. Vă mulţumesc mult.
Nimeni nu merită pedeapsa cu moartea, domnişoară Bless.
Nici măcar Hillary Van Wetter.
Scuzaţi-mă... Aşadar, totul este aranjat în ordine alfabetică.
Vă spuneam... Cum vă numiţi?
- Yardley. - Yardley.
Toate filele...
tot ce a fost în ziare...
- Sunt în cutia de deasupra... - Asta ne va fi de mare ajutor.
E un om nevinovat. Veţi afla asta.
Condamnat pe nedrept.
Asta ne va da un start grozav.
- Am făcut multe cercetări. - Văd asta.
Între timp, aveţi nevoie să vă revigoraţi, sau altceva?
- Jack, arată-i drei Bless unde e duşul. - Cred că voi rămâne aici.
S-ar putea să aveţi unele întrebări care au nevoie de răspunsuri.
Mă pot împrospăta chiar aici.
O bere rece pentru mine, Jack.
Eşti adorabil, Jack.
Eu aş vrea un ceai rece, dacă aveţi.
- Tu vrei ceva, Ward? - Nu.
Veţi vedea...
- E un volum enorm de muncă. - Ce-i cu cutiile astea?
- Nu ştiu ce să fac aici... - Ce e cu cutiile?
Ei bine, trebuie să începem.
Jack al meu era îndrăgostit de Charlotte Bless.
Aş putea spune că acest băieţaş excitat
ar fi sărit pe ea de la prima apariţie.
Cu toţii erau confuzi asupra motivului
pentru care ea se logodise cu Hillary Van Wetter.
Mocirlă albă, imorală şi mizerabilă.
"Toţi criminalii care mi-au scris..."
"vor să-şi îndese gurile în vaginul meu..."
"iar unii chiar în crăpătura din spate,"
"cu excepţia lui Hillary Van Wetter."
"El nu are astfel de dorinţe."
"El vrea să fie supt."
"Consider aceasta o dovadă psihologică a nevinovăţiei sale."
Ea e o chestie puţin cam imorală.
Cred că o luăm un pic cam prea în serios.
E sigur că te plictiseşti repede.
Ba nu. Îţi pot spune că eu nu voi merge să mă tolănesc prea curând
în această groapă de rahat floridiană, aşa că...
- Ascultă... - Bună, Kathy. Eu sunt.
Hillary i-a spus ei că acel cuţit...
- Cum adică cine? Yardley. - Si cămaşa însângerată
pe care poliţiştii susţin că le-au găsit acasă la el
s-au pierdut cumva, înainte de proces.
Da, şi mie mi-e dor de tine.
Ce?
Bună, Kathy.
Domnişoara Bless a vrut să-l viziteze la închisoare.
Prima sarcină a lui Jack a fost să o ducă acolo.
Pariez că ştie că sunt aici.
Ştii, oamenii care se îndrăgostesc afară...
într-o relaţie normală,
au aceste puteri... Puteri telepatice.
Hillary şi cu mine avem acest gen de conexiune, înţelegi?
Tu de ce nu eşti acum la facultate?
Eram înotător, când eram în şcoală.
- Vorbeşti serios? - Da.
- Şi eu am fost înotătoare. - Ai fost?
Da... Înotam ca o sirenă,
dacă n-ar fi fost blestematul ăsta de păr ondulat.
Cred că părul drept îmi dă distincţie.
În ordine.
Bine.
Aşadar?
Ei bine, într-o noapte ne-am îmbătat şi...
tocmai...
mi-am pierdut cumpătul şi...
ei bine, am golit piscina.
La facultatea ta?
Universitatea din Florida.
L-au numit a fi vandalism, cred eu.
De fapt nu e atât de uşor de făcut, precum pare.
Şi îţi pierzi des cumpătul?
Acest loc e plin de băieţi la fel ca tine,
care şi-au pierdut cumpătul, într-o zi.
Devin excitată, fiind atât de aproape de el.
Baby...
Pariez că el e excitat din cauza mea tot timpul.
Da...
Îl pot simţi.
Vă pot fi de folos, oameni buni?
Nu...
Da, domnule ofiţer.
Vrem doar să stăm în parcarea voastră, pentru o vreme.
Pentru ce?
Tăticul lui e înăuntru şi vrem să-i trimitem nişte vibraţii ample.
Nişte ample... ce?
Chestiile acestea speciale se numesc vibraţii ample.
Îmi pare rău, doamnă. Nu puteţi parca aici.
Da, domnule ofiţer.
Povestea pe care Hillary le-a spus-o poliţiştilor
nu a fost niciodată investigată.
A spus-o doar o dată din boxa martorilor
şi niciodată nu s-a cerut o cercetare,
nici măcar de către avocaţii săi.
- Mă bucur să te revăd, Ward. - Îmi face plăcere.
Domnule, acesta e partenerul meu scriitor, domnul Yardley Acheman.
Bineînţeles.
Presupun că cel mai bun punct de unde să începem
ar fi începutul.
M-am născut în acest ţinut.
În 1897, din părinţi săraci dar mândri.
Domnule Pine, am putea sări peste 65 de ani,
ca să salvăm ceva din timpul tuturor?
Hillary Van Wetter, 1965?
Nu pot fi de acord să discut cu voi despre cele întâmplate.
Nu fără acceptul clientului meu.
Are dreptul la intimitate, la fel ca oricine.
Aveţi acceptul lui. V-a scris.
Va trebui să verific.
Sunt sigur că scrisorile trebuie să fie prin dosarele dvs., domnule Pine.
Asta e ce spuneţi dvs., dar eu am de apărat un client.
Uitaţi care-i treaba.
Dacă trebuie să ne aducem un avocat aici
pentru a rezolva asta, atunci, când va fi aici,
va trebui să-l punem să privească
asupra tuturor aspectelor cazului d-lui Van Wetter.
Inclusiv competenţa apărării.
N-a fost nimic în neregulă cu apărarea lui Hillary Van Wetter, la tribunal!
Atunci nu aveţi de ce vă îngrijora, din partea noastră.
Vrem doar să discutăm cu el.
Şi-atunci noi vom pleca...
Nu ştiţi nimic despre această persoană!
Ai fost în această lume doar 5 minute, băiete!
Chiar nu este cazul, domnule Pine...
Ba da. Vorbesc cum vreau eu, în biroul meu!
În regulă. Atunci, veţi aranja întâlnirea, nu-i aşa?
Repede! Vom întârzia!
Ai luat certificatul de căsătorie?
Nu-mi vine să cred că facem asta!
La naiba! Jack, du-te şi bate din nou la uşă.
Iat-o... Scumpo...
- Ei bine, eu spun... - Bună dimineaţa, domnişoară Bless.
Uite-o pe Daisy Mae...
'Neaţa.
Arăţi foarte bine.
Sper să-i placă.
Vă deranjează dacă ridicaţi geamurile?
Mi se va zburli părul.
Vorbeşti serios?
Eu transpir ca o călugăriţă însărcinată aici, în spate.
Incredibil!
Bună.
Aveţi 15 minute.
Fără contact fizic sau de orice fel.
Fără înregistrări.
Niciun obiect nu-i va fi dat deţinutului.
Eu voi sta chiar în spatele uşii.
Domnule Van Wetter,
numele meu e Ward Jansen.
- Acesta e asociatul meu, Yardley Acheman... - Arăţi ca în fotografie.
Chiar da?
Mulţumesc.
Aceştia sunt ziariştii tăi?
Ce vor face pentru noi?
Te vor salva.
Ne vor salva?
Rahat. Nu se pot salva nici pe ei.
Domnule Van Wetter, voiam să vă întrebăm
despre probele pierdute, în cazul dumneavoastră.
Taci. Nu vezi că sunt ocupat?
Vei face ceva pentru mine, chiar acum?
Aş vrea să pot.
Depărtează puţin picioarele.
Da...
Acum rupe ciorapii.
Rupe-i acolo.
Da...
Fereşte mâinile.
Da...
Acum deschide gura...
Imaginează-ţi ceea ce mi-ai scris în scrisorile tale.
Târfo!
Te iubesc.
Ce dracu' se întâmplă aici?
- Eşti o fată bună. - V-am avertizat! Vizita s-a încheiat!
V-am spus că această vizită e... Vino!
- Haide, Hillary. - Nu!
Nu! Nu s-a întâmplat nimic!
Rahat! Nu!
Ce naiba? N-am atins fata aia!
Nu! Nu!
De ce naiba râzi?
Să mergem acum, domnişoară Bless.
Jack a venit acasă şi a vomat, după asta.
Nu-i venea să creadă că încă o mai iubea
după ce a văzut, dar o iubea.
- Eşti Ward, băiatul lui Ward? - M-hm.
Cel mai controversat om din întreg ţinutul Moat.
Ce pot să fac astăzi pentru voi, domnilor?
E vorba de uciderea şerifului Call.
Am înţeles că au fost nişte probe fizice
referitoare la caz, care s-au pierdut?
Da, domnule. Cred că au fost.
Păi, ne întrebam ce fel de explicaţii
ar putea avea departamentul.
Aş vrea să ştiu.
Domnul Van Wetter a tăiat odată degetul unui poliţist.
Ştiaţi asta?
Era ceva legat de o amendă de trafic, dacă-mi amintesc bine.
Nu poţi face prea multe fără un deget.
E ceea ce ne diferenţiază de primate.
Pentru un lucru minor cum ar fi să-ţi prinzi nevasta de sân...
- Nu sunteţi căsătorit, domnule Jansen? - Nu.
Nu poţi face un lucru aşa minor.
Voi merge să vorbesc cu poliţiştii
care s-au ocupat de arestare.
Poţi vorbi cu cine vrei,
cât timp vor vorbi şi ei cu tine. Dar n-o vor face.
Şi asta de ce?
N-au uitat ce a făcut Hillary cu unul de-al lor.
Judecătorul a permis mărturia,
bazată pe dovezi pe care nu le-am văzut.
L-a crezut pe ofiţer, în loc să-l creadă pe Hillary.
Nu pot să spun că-l învinovăţesc. Nimeni n-o face.
M-ai pus pe gânduri.
Trebuie să-l întrebi.
Unde-a fost între 2:00 şi 6:00?
Îl voi întreba în legătură cu nişte lucruri pe care le-a scris,
nişte scrisori către Charlotte.
Aşa.
Aşteaptă.
Bună dimineaţa, dle Van Wetter.
Salut.
Unde-i rochia ta?
Nu-ţi place să mă vezi aşa?
Cunoşti un prizonier cu numele...
Ward, Ward, Ward.
Cunoşti un prizonier cu numele
- de dl Bobby Valentine? - Dle Van Wetter?
Dl Demarcus Williams, dl Bobby Hinton?
Un alt prizonier cu numele Jimmy Edwards,
încă unul, Demarcus.
Cred că numele lui e Curt. I-am uitat prenumele.
În fine, ştii ce au toţi în comun?
Băi, Martin Luther King.
- Ştii ce au toţi în comun? - Ce?
Toţi poartă pantaloni.
Fiecare om de-aici poartă pantaloni!
Cum aş putea să te deosebesc de ei?
- Nu vorbi cu ea aşa! - Ia loc, Jack.
Stai jos naibii.
Dle Van Wetter, nu avem mult timp, în regulă?
Trebuie să trecem mai departe.
Trebuie să acţionăm cumva, Ward?
Se ocupă Ward!
Va continua în felul lui, până când nu va mai putea.
Poate aşa s-a ales cu o cicatrice pe faţă.
Ai menţionat într-una din scrisorile către domnişoara Bless
- că munceai... - Întoarce-te, târfă!
- Un unchi Tyree... - Da, da.
Când s-a întâmplat crima.
- Cu ce te ocupi? - Spaţii verzi.
Spaţii verzi.
Să pui o rochie pe tine data viitoare,
sau nu te mai deranja să vii! Târfă, uită-te la mine.
Şi nu-l mai aduce pe negrul nenorocit,
care se crede Muhammad Ali!
Dle Van Wetter, haide, ia loc.
Cassius Clay, negroteiule.
Putem aduce o rochie aici în cinci minute.
De ce nu stai jos?
Pleacă acasă, băiete!
Nu ştiu...
Charlotte, unde găseşti asemenea pantaloni?
Cred că ne-am blocat.
E un circ nenorocit!
În oraşul ăsta,
Weldon Pine l-a ajutat pe şeriful Call să fie reales.
A fost tensiune mare.
Jack a început să fie gelos pe Hillary şi Charlotte.
Şi pe Ward şi Yardley.
Ward nu se ataşa de oricine.
Cum o chema pe iubita tatălui tău?
Jack nu înţelegea cum de era aşa ataşat de acel Yardley.
Nu, n-ai făcut-o.
Care-i cea mai ridicată temperatură
la care ai fost expus vreodată?
125.
Dar tu?
Scoate-ţi mâna afară, şi se va arde.
Cel mai torid era în Florida. Dar tu?
Pe mine nu mă deranjează. Nu iau în seamă niciodată.
Frigul şi umedul trec prin tine ca un cuţit,
dar... nu ştiu...
Cum e dl Van Wetter azi? Încă nevinovat?
Nu ştiu dacă este...
E prea clar că n-are niciun ajutor pentru a dovedi,
mai ales din partea acelui Weldon Pine.
Îmi daţi o furculiţă sau ceva?
Pulpele se mănâncă cu mâinile.
Poate la tine acasă.
Suntem în Sud, dulceaţă.
Oricum, ştii ce cred eu.
- Mănânci cartofii piure cu mâinile? - Chiar vrei să...
- Chiar vrei, chiar vrei... - Adu nişte beţişoare, Anita.
Chiar vrei să condamni la moarte o persoană,
când ar putea fi nevinovată?
Nu, eu nu vreau.
Nu vreau să încerc să trăiesc cu asta.
- Pe de altă parte... - O vei mânca sau o vei tortura?
Ţi-am spus, nu mi-e foame.
Pentru că eşti îndrăgostit.
Ştiu şi de cine.
Anita, nu-l necăji la masă.
Pe de altă parte, dacă o persoană e vinovată,
vrei să-i iei locul şi s-o laşi să plece?
Absolut.
Măi să fie.
Îmi pare foarte rău.
Nu contează, e doar ceai. Nu se pătează.
Aţi crede că Jack şi-a găsit o iubită până acum,
dar tot ce face e să-şi de-a drumul pe fotografiile
din revistele pentru adulţi, de sub patul său.
Se gândea la ea noapte şi zi.
Da, cu siguranţă era îndrăgostit.
Avea nevoie de ea.
Ce citeşti acolo? Dă-mi-o.
Ce-i cu prostia asta? "Lolita."
Pornache, pun pariu!
Ai nevoie de o iubită.
Priveşte fetele de-acolo.
Du-te şi fă cunoştinţă cu ele. Haide.
Mi-e bine aici.
Vrei să ţi-o sug eu?
Nu trebuie să răspunzi. Ştiu că e adevărat.
Nu voi distruge o prietenie
pentru un blowjob stupid.
Înţelegi?
De ce-mi vorbeşti aşa?
O vezi pe cea în albastru? Ea ţi-o va suge.
Nu vreau să mi-o sugă cineva ca ea.
Este bine că nu eşti în închisoare,
pentru că acolo n-ai fi avut de ales.
Du-te naibii.
Jack, întoarce-te.
- Doamne. - Pam!
Ce se întâmplă? E bine?
Are o reacţie alergică?
O meduză sau ceva?
O meduză nenorocită a făcut-o.
Trebuie să te pişi pe muşcătura meduzei.
Va trebui să facem ceva stânjenitor.
Trebuie să rezişti.
Te vei pişa pe el?
Ce-i faci?
Cheamă o ambulanţă.
- Are o reacţie alergică. - Taci dracului din gură!
Nu mă împinge! Trebuie să te pişi...
Pleacă dracului de-aici! Ştiu asta!
Îmi dau seama că e otrăvit. Nu trebuie să te pişi pe...
- Nu mă mai împinge! - Îţi trag una de nu te vezi!
- Pleacă dracului de-aici. - În regulă.
- Ţi-am spus că te lovesc! - Chem poliţia.
- Pleacă. - Fie.
Dacă se va pişa cineva pe el, aceasta voi fi eu.
Bine, du-te naibii!
Nu-i place ca străinii să se pişe pe el.
Haide. Haide.
Haide, dragule. Trezeşte-te!
Haide! La naiba!
Haide.
Jack.
Ce faci aici?
Tu ce crezi?
Ţi-am spus să baţi la uşă
înainte să intri în camera mea.
Taci!
Uite, ţi-am adus ceva.
Ia pastilele astea.
Miros îngrozitor.
Asta pentru că doamna blondă s-a pişat peste toată faţa ta.
Uite, bea asta.
Doare?
Mi-e frig, mi-e frig.
Felicitări, Jack. Am apărut în ziar.
"O intervenţie rapidă a salvat viaţa unui om pe plajă.
Dra Charlotte Bless din Mobile, Alabama,
se pare că a salvat viaţa dlui Jansen
urinând peste zonele corpului său
în care a fost muşcat.
Aici fiind incluse braţele victimei, organele genitale şi faţa."
Jack, n-am ştiut.
Habar n-aveam ca propriul tău tată
ar printa aşa ceva.
A ajuns la cooperativa AP.
Eşti faimos în toată ţara.
"Remediu home-made" Bun titlu.
Ce încearcă să-mi facă tata?
Se numeşte afacerea ziarului, Jack.
La naiba.
Dă-i drumul, Jack! Îl vei ucide!
Jack, dă-i drumul.
Dacă mă mai atingi o dată, te voi nenoroci!
Du-te naibii, negroteiule.
Trebuie să facă sex.
Are nevoie de o cămaşă de forţă!
E reprimat sexual.
O femeie de 40 de ani e reprimată sexual,
şi este obsedată de sculele din închisoare!
- Nu e frumos ce spui. - Linişteşte-te.
Nu, la naiba cu liniştitul!
Nu las un copil să mă numească negrotei.
Vreau să plece de-aici!
Yardley?
Jack, să mergem la închisoare.
Voi doi vă puteţi certa aici în continuare.
De data asta vorbesc cu Hillary chiar eu.
Haide.
Nici măcar nu te va privi,
dacă nu apar şi eu într-o rochie drăguţă.
Păcat pentru el.
Ward.
Vei vedea.
Am ştiut că Jack n-a vorbit serios.
Dar aşa erau vremurile în care trăiam,
şi a fost cum a fost.
Yardley, pe de altă parte...
Rapoartele criminalistice susţin că şeriful
a fost înjunghiat între orele 2 şi 3 AM.
Da, cum ţi-am spus...
Am fost la muncă la o peluză cu unchiul Tyree,
în Ormond Beach.
- La o peluză? - Da, dle.
- Vrei să spui că la furat? - Da, dle.
La furat de gazon, pe un teren de golf.
Un dezvoltator a plătit foarte mult pentru ele.
Am vândut, şi nu ne-am întors la râu până la răsărit.
- Ce fel de dezvoltator? - Un dezvoltator în imobiliare.
- Ai vreun nume? - Nu, nu am.
Poliţiştii spun că au găsit cadavrul şerifului la ora 6 AM,
dar fusese ucis înainte.
De aceea toată lumea presupune că tu ai fost.
- Tu ce crezi? - Tu să-mi spui.
Nu sunt singurul care deţine o macetă pe-aici.
Adevărat.
Poliţiştii au fost la casa lui Tyree,
a spus c-a dormit toată noaptea,
şi a avut o grămadă de membri din familie care să confirme.
Apoi au mers la casa ta...
unde au găsit tricoul pătat de sânge şi cuţitul.
Da, în regulă. Ascultă-mă.
Fiecare cuţit şi tricou pe care le deţin sunt pătate de sânge.
Cu asta mă ocup eu.
Jupuiesc aligatori, pentru pielea lor.
Da? Eram burlac.
N-aveam pe nimeni să-mi spele hainele.
Tu probabil ai pe cineva să-ţi spele hainele.
Ce crezi?
Pun pariu că ai.
Sângele nu s-a potrivit cu cel al şerifului, nu-i aşa?
Spune-mi cum să dau de Tyree.
Braţele milei sunt atât de largi,
încât acceptă orice bărbat,
dar nu vor accepta bărbaţii care poartă pantaloni.
Unde-i femeia mea?
Singurul cu care trebuie să vorbeşti acum sunt eu, dragule.
Singurul cu care trebuie să vorbesc?
Eu sunt singurul. Eu sunt mila ta.
Eu sunt braţele larg deschise. Eu sunt pantalonii.
Se ocupă Ward!
Dacă vrei să mergi să-l vezi pe Tyree, îţi voi spune eu pe unde s-o iei,
dar tu trebuie să decizi, pentru că e un om violent.
Nu plecaţi,
pentru că acum devine interesant.
Ward a sunat-o pe Charlotte
şi i-a spus să-l ducă pe Yardley în Ormond Beach.
Voia să verifice povestea lui Hillary legată de terenul de golf.
Băieţii au plecat în vizită la acest unchi Tyree.
E o prostie. Unde mergem?
Nu locuieşte nimeni aici. Nimeni n-ar putea locui.
Ai vorbit cu Anita despre cuvintele pe care le-ai spus?
A fost o prostie.
Ştiu.
La naiba!
Sigur nu vrei să păzesc maşina?
La naiba! Chestia asta nu funcţionează.
Parcă îi atrage.
Pun pariu că e mai bine decât o meduză.
La naiba! Doamne!
Ai grijă. Eşti prea aproape. Ward! Ward!
Ai face bine să sari peste el.
E bine aici, dacă trebuie să ne ascundem.
Ward, te scufunzi.
Tot locul e inundat.
Te gândeşti vreodată la mama?
Mă întreb unde este.
E în Tucson, Arizona.
Ai o iubită?
De ce?
Nu-ţi aminteşti, dar mama spunea
să nu facem sex cu o femeie până după căsătorie, da?
I-am urmat sfatul până...
La naiba cu asta. Vom vorbi mai târziu.
Să mergem.
Domnul Van Wetter?
Bună ziua, dle.
Numele meu este Ward Jansen. Lucrez pentru "The Miami Times."
Suntem aici pentru nepotul dvs, Hillary.
Ţi-ai pierdut un papuc.
Ai noroc c-a fost doar unul.
E plin de şerpi pe-aici.
Trebuie să vorbim despre nepotul dvs, dle Van Wetter.
E puţin cam târziu pentru asta, nu?
Va fi legat de un scaun şi electrocutat.
Ei bine...
Aţi bătut atâta cale doar să-mi spuneţi asta?
Nu trebuia să vă deranjaţi.
Mi-a spus c-a fost alături de dvs
în noaptea în care şeriful Call a fost ucis,
la furat de gazon, pe care l-aţi vândut mai târziu.
Să sperăm că nimeni nu-l crede.
Furtul este interzis, nu-i aşa?
Încă mai are timp.
Nu îmi place de voi.
Veniţi la mine acasă,
mă numiţi hoţ.
Nu am venit în legătură cu furtul, dle Van Wetter.
Ci pentru a afla dacă viaţa unui om trebuie să fie curmată sau nu,
pentru uciderea şerifului Call.
Dar dacă aţi fost cu nepotul dvs în acea noapte,
este vital pentru Hillary să recunoaşteţi.
Nu cred că te place mult.
Nici eu nu-l plac.
Unde-i îngheţata?
Pe drum.
Fă copilul să tacă.
Ce-are copilul?
În regulă, ia loc.
Da.
Vrei?
Vrei puţină îngheţată?
Nu vrei îngheţată.
Ia scaunul şi vino aici.
N-are rost să stai acolo.
Mulţumesc.
Tinere, ia un scaun.
Ia-ţi un scaun.
Ai fost cu el?
Da.
Eu...
Am fost cu el.
Unde?
La clubul de golf.
Ormond Beach.
Am furat gazon, l-am vândut...
La un dezvoltator de imobiliare.
Unde locuieşte Hillary?
Nu ne-am întors până pe dimineaţă, la răsărit.
Locuieşte în partea aceea.
De ce îmi spui acum?
Pari să fii singură persoană care crede că Hillary e nevinovat.
Nu, dle Van Wetter. Nu, domnule.
N-am spus asta.
Băiatul tău...
devine impacientat.
- Să mergem. - Cu tine vorbesc.
- Ce ascunzi? - Ward.
M-am săturat...
de întrebările tale.
Eugene?
Ward, îţi aminteşti de prima zi în care am fost cu Charlotte?
Am trecut pe la închisoare.
Nu am intrat. L-am văzut.
- Pe Tyree? - Da.
Crezi că au inventat povestea împreună?
Nu ştiu.
Să-ţi spun ceva,
nu sunt atât de proşti pe cum par.
La naiba, omule.
La naiba.
Ce naiba, omule?
Mă laşi la un nenorocit de motel?
Iisuse!
În camera lui Yardley, nu altceva.
La naiba, omule. Uită-te la tine.
Începi să fii obsedat de cazul ăsta.
Să mă trezeşti.
Să mă trezeşti data viitoare.
Haide.
Arăţi groaznic, Ward.
Te-au mâncat la micul dejun ţânţarii?
Yardley a găsit terenul de golf.
- Ai aflat terenul de golf? - Ce caută în hainele mele?
S-a stricat maşina.
A trebuit să mergem pe jos până în oraş
şi să oprim la un hotel să ne odihnim.
Dispari din hainele mele chiar acum!
Haide.
Haide acum, Jack.
Ce faci?
- Dră Bless. - Încetează.
Jack!
În dimineaţa crimei,
supraveghetorul terenului de golf din Ormond Beach
a sunat la Departamentul de Poliţie
pentru a raporta că patru din terenuri
au fost atacate în timpul nopţii.
- Ai vorbit cu directorul? - Nu.
El a murit, dar am găsit un alt timp care şi-a amintit
cum conducerea clubului a sunat guvernatorul,
cerându-i să declare clubul o zonă de dezastru,
ca să poată primi fonduri federale
pentru înlocuirea gazonului.
Asta nu e tot.
L-am găsit şi pe dezvoltator,
pe cel care a cumpărat gazonul furat.
Şi-a amintit de Hillary şi Tyree.
Au apărut la 6 dimineaţa într-o camionetă.
S-a uitat la ei şi la ce au avut,
şi a crezut că au furat dintr-un cimitir.
Dar, desigur, nu doreşte să fie implicat în vreun fel.
Şi cine era?
A dorit să vorbească cu mine doar dacă
i-am promis că rămâne anonim.
Haide acum. Cum îl cheamă?
Nu, nu, nu.
Trebuie să rămână anonim. Mi-am dat cuvântul.
Se află într-o poziţie
din care ar putea avea probleme, ştii ce spun.
Dar e bine, nu?
Uimitor.
Cum l-ai găsit?
Autorizaţii de construcţii.
Autorizaţii de construcţii...
E timpul să plecăm din Lately.
Te-ai culcat cu Yardley?
Persoanele ca Yardley...
trebuie să le ai de partea ta.
Ştii ce vreau să spun?
Ţi-ai tras-o cu el pentru asta?
Să faci sex cu un bărbat e cel mai natural lucru din lume, Jack.
Este.
Îmi place.
A fost o idee bună.
Haide! Să dansăm!
- Haide! - Nu!
Haide, Jack! Trebuie să ne distrăm.
Vrei să dansezi?
Da! Vreau să dansez cu tine!
Eşti bun!
Nu îmi cer scuze, ştii?
Doar că nu-mi place să te văd trist.
Yardley i-a spus editorului despre noile probe
din Ormond Beach.
A fost îndeajuns pentru a arăta nedreptatea sistemului legal din Lately,
şi pentru o poveste bună.
Yardley voia să plece din oraş,
iar Ward ştia.
Ce de alune pe podea.
Porci. O turmă de porci locuieşte aici.
M-am săturat.
Nu găsesc inelul mamei.
Probabil c-a venit un negrotei
în toiul nopţii şi l-a furat.
Îmi pare rău, Anita.
Nu am vrut să spun...
N-am vrut s-o spun.
Şi îmi pare foarte rău.
Ştii, Jackie, trebuie să ai grijă ce vorbeşti.
Cineva îţi va tăbăci fundul pentru aşa ceva.
Mă înţelegi, băiete?
Da, doamnă.
Şi ţi-e dor de mama ta?
Uneori.
E umilitor felul în care te-a părăsit.
Iar eu am fost aici.
Să găsim inelul.
E în regulă. Îl găsesc eu.
Scuze.
În regulă.
Bine.
- Îmi pare foarte rău. - Bine.
În regulă, Jack.
Ce face ca această poveste să fie diferită?
De ce e diferită povestea ta faţă de celelalte, John?
Cu ce este atât de diferit acest caz, încât vrei să-i schimbi sentinţa?
Faptele. Ce rămâne de făcut?
Eşti plecat de o lună şi jumătate.
Am nevoie de tine aici.
Scuteşte-mă de prostiile astea.
Nu îmi convine asta şi nici ţie nu ar trebui să-ţi convină.
Mă duc la Ormond Beach să văd ce s-a întâmplat.
Vreau să îmi iau pantofi de crocodil.
Tu conduci articolul ăsta, rahatul ăsta ar putea să îmi facă rău.
Trebuie să mă gândesc la cei care plătesc reclame.
Cei care plătesc reclame? Vrei să mă preocupe
cei care plătesc reclamele pentru ziarul tău?
Ward, nu ştii totul.
Ştie ce face, tată.
Taci! Nu vorbesc cu tine.
El ştie cum să facă rost de subiecte,
dar ceea ce nu apreciază pe deplin
este că acele subiecte apar într-o comunitate.
Ei vibrează.
Precum meduza?
Eliberează substanţe?
Ai observat că Anita se poartă precum o şefă recent?
- Întotdeauna a fost aşa. - Da.
Rahat.
Iubitule, lasă-l. Să nu te răneşti.
Stai jos. O să o chem pe Anita. Anita!
Hei, o să mă ocup eu de asta.
- O să strângă Anita. Anita! - Are copii? Nu-mi amintesc.
- Are doi copii. - Da...
Ce mai faci, scumpo? Unde te duci?
La o petrecerea pentru un bebeluş.
Anita, înainte să pleci,
poţi să strângi mizeria aia?
- Am spus că strâng eu. Este în regulă. - O să strângă Anita.
Strâng eu.
Mergem la Ormond Beach.
Spune-le.
Am numit-o pe Ellen editor şef.
Şi...
ne căsătorim.
Este un inel vechi de colecţie.
Ştiu că este.
I-a aparţinut mamei mele.
A fost un cadou din partea mea. Dă-i-l înapoi, Jack.
Dă-i-l înapoi.
E tot ce am.
Ward nu a crezut niciodată povestea lui Yardley.
Aprobări de construcţii şi surse anonime.
I-a luat pe Charlotte şi pe Jack înapoi la Ormond Beach
să descopere adevărul.
Yardley s-a întors acasă la Miami.
Bărbatul acela este periculos
Să-l iubeşti este periculos
Bărbatul acela este periculos
Să-l iubeşti este periculos
Bărbatul acela este periculos
Cum se numea acel constructor, Charlotte?
Care constructor?
Ştii foarte bine care constructor.
Cel de la care Yardley spune că a cumpărat gazonul.
Nu ştiu. S-a dus singur.
Eu am fost la coafor.
Este nevoie de mult ca să arăt aşa.
Charlotte Bless, arăţi jalnic.
Şi ai face orice ca să-ţi scoţi bărbatul
din închisoare, nu-i aşa?
Îţi este sete?
Da.
Bărbatul acela este periculos
Dacă o să continui să te uiţi aşa fix,
o să avem o problemă.
Ce s-a întâmplat cu adevărat acolo, Charlotte?
După ce te-ai dus la coafor, ce s-a întâmplat?
Jack, vrei să-i spui fratelui tău să îşi ia mâinile de pe mine?
- Haide, omule. Să mergem altundeva. - Încetişor, frăţioare.
Relaxează-te naibii, băiete.
Dra Bless nu are niciun răspuns?
Nici nu credeam că are.
Fratele tău se comportă ciudat.
Nu este obişnuit să bea în felul ăsta.
Această relaţie este ceva serios Sau este doar o aventură
Îţi spun
Este mai mult decât atât.
De ce face Ward asta?
Mâine trebuie să fim în 50 de locuri.
Ce este asta?
Este minunat.
Nu-l refuza.
Nimeni nu mi-a mai dat aşa ceva până acum.
Ei bine, spune-mi când îl vrei înapoi, bine?
Este foarte frumos.
Vrei să te regulez, Jack?
Atunci o să te regulez oricum vrei.
Jack.
Jack!
Vreau să cumpăr nişte pantofi de crocodil.
Jack...
Ai vrut să fii regulat în fund.
Asta ai vrut?
Spune-mi ce vrei.
Eşti un porc.
O să te regulez oricum vrei.
Un micuţ porc alb.
Jack? Jack! Jack!
Jack, trezeşte-te!
Se petrece ceva în camera lui Ward.
Hei! Hei!
Opriţi!
Ce naiba?
Ajutor! Avem nevoie de ajutor!
Unde sunt afurisitele de chei?
Unde sunt afurisitele de chei, rahatule?
Nenorocitule, trezeşte-te!
Ajutor!
Unde sunt afurisitele de chei?
Ward, pentru ce este plasticul?
Ce este cu plasticul?
Ce naiba?
Te-am privit foarte des.
Stai aici şi am auzit că baţi la tobă.
- Nu te-ai ridicat să faci nimic. - Nu.
Am auzit că ştii să cânţi,
dar cu mine o să cânţi.
O să fie în regulă.
Nu trebuie să dormi tocmai acolo.
În regulă.
Doar de data asta.
Nu pot să mă regulez cu televizorul pornit.
Pare cam ciudat să vorbim
în timp ce vedeţi asta.
Dar este ciudat că ei o fac.
Cei mai mulţi băieţi de vârsta lui Jack se îndrăgostesc
de iubitele lor din liceu sau din colegiu,
dar pe Jack nu l-au interesat prea mult fetele
după ce a plecat mama lui.
Cred că poţi să spui că avea probleme legate de abandon.
Cu Charlotte, era ca şi când o avea pe mama sa,
iubita lui din liceu şi o păpuşă Barbie foarte sexi
toate într-una singură.
Oricum, cred că aţi văzut suficient.
Părul meu arată ca naiba. Nici măcar să nu te uiţi la el.
Rahat.
Trebuie să mă duc la coafor.
Nu-mi stă bine peruca.
Nu înţeleg ce naiba
faci cu Hillary.
Începem.
Nu îl iubeşti.
Serios?
Nu ştii asta.
Nu ştii nimic.
- Ai 20 de ani. - Nici tu nu eşti cu mult mai în vârstă.
Sunt mult mai în vârstă.
Asta nu o să se întâmple.
Uită-te la mine.
Nu este practic.
Nu sunt atât de practic precum criminalul?
El nu este vinovat, Jack. Asta este important.
- Nu asta este important. - La naiba cu asta.
Ştiam că aşa o să se întâmple.
Ce?
Ţi-am dat "păsărică" şi brusc...
Uite... Hillary nu este atât de rău.
Iar eu nu sunt atât de bună.
Am şi o altă parte.
Am o parte întunecată,
care se înţelege foarte bine cu bărbatul meu.
Nu te poţi împărţi în părţi.
Desigur că poţi. Întreabă-l pe fratele tău.
Ce legătură are naibii Ward cu asta?
Are o parte întunecată şi nu mă refer că este poponar.
Băieţii ăştia trăiau unul pentru celălalt.
Pe Jack nu îl deranja că Ward era homosexual
sau chestiile rele în care era.
Era doar deranjat că Ward nu îi spusese.
- Bună. - Salutare.
- Se simte mai bine. O să fie în regulă. - Bine.
Trebuie să plec.
Unde să pleci? Unde te duci?
Mă întorc acasă.
Nu trebuie să pleci nicăieri.
Aşa trebuie.
Nu trebuie să mergi nicăieri unde nu vrei să mergi.
Cine spune că nu vreau să merg?
De ce trebuie să pleci?
Pentru că trebuie.
Ia înapoi inelul ăsta.
Yardley a sunat la hotel.
I-ai spus?
I-am spus că Ward a fost tâlhărit şi bătut pe plajă.
Ei bine, ce a spus?
Nu prea multe.
Voia să ştie dacă va supravieţui.
Când i-am spus că nu era grav...
- Şi-a cam pierdut interesul. - Nu va fi de mare ajutor o perioadă.
Nu părea să aibă nevoie de prea mult ajutor.
Nu poate scrie subiectul singur, Charlotte.
- Ei bine, o să vedem. - Nu ştie suficient despre asta.
Nu este vorba despre un articol în ziar, Jack.
E vorba despre viaţa unei persoane.
Pentru asta suntem aici, bine?
Aşa că este vorba despre viaţa cuiva.
Iubito, nu pleca.
Începi să mă tulburi.
Uite, eşti un puşti de treabă, bine?
Eşti...
Ai întreaga viaţă înaintea ta,
iar tu mă vrei pe mine?
Jack s-a dus la "The Miami Times"
să încerce să-l oprească pe Yardley să publice articolul.
Nu voia ca numele fratelui său să fie pe el.
Jack.
Salut.
Hei. Ce mai face Ward? Cum se simte fratele tău?
De ieri încerc să dau de tine.
Bine. Atunci este evident că nu se simte prea rău.
Îmi pare rău, nu voiam să fiu distras. Intră, stai jos, stai jos.
Vrea să citească ceea ce scrii.
Imediat cum o să termin, o să fie primul care o să citească, ca întotdeauna.
La naiba! M-am săturat de rahaturile tale, omule!
Este şi numele lui acolo.
Vrea să îl citească înainte să fie publicat.
Bine. Asta este tot.
Vrea doar să îl citească înainte să fie publicat.
Trebuie să relatezi corect.
Trebuie să ai toate informaţiile corecte.
Începi să vorbeşti ca fratele tău.
Uite, aici avem un termen limită.
Ţi-am spus, asta este o afacere.
Nu avem timp să obţinem toate informaţiile.
Amândoi ştim că i s-a înscenat asta lui Hillary.
- Avem subiectul. - Nu este afurisitul de adevăr!
Vrei să vorbim despre afurisitul de adevăr?
Credeai că sunt din Londra?
Niciun negru nu primeşte o asemenea slujbă
dacă nu este un afurisit de James Bond negru, înţelegi?
Odată m-am îmbătat şi l-am lăsat pe Ward să mi-o sugă.
A început să îi placă negrii şi acum se urăşte.
Ăsta este adevărul.
Întoarce-te la fratele tău, băiete.
Am un termen limită de respectat.
Alo?
Dă-mi-l pe Ward la telefon.
De ce l-ai semnat pe acel articol?
Cum ai putut să-i pui numele pe aşa ceva?
Spune-i că l-am scos pe Hillary.
Guvernatorul o să-l graţieze.
Hillary iese din închisoare.
"Am avut timp să mă gândesc în ultimele luni
la mine, la tine.
Încă nu sunt sigur că am găsit în viaţă ceea ce doresc.
Tot ce ştiu este că nu vreau să trăiesc fără tine.
Te rog, ia inelul ăsta înapoi. Cu dragoste, Jack. "
Răspunde la uşă.
Răspunde naibii la uşă, nenorocito!
Tu cine naiba eşti?
- Eu sunt Hillary. - Ce vrei?
Ieşi naibii! Sunt cu Charlotte.
- Nenorocitul ăla mi-a luat... - O să te sun mai târziu!
Charlotte, vrei să chem poliţia?
Uite-o.
Îmi pare rău.
Voiam să-ţi scriu o scrisoare...
Nu, nu am nevoie de scrisorile tale. Vino aici.
Nu mă atinge.
Vino aici. Să nu te ating?
Este în regulă.
Este în regulă, iubito.
Vrei să faci ceva pentru mine?
Orice.
Este în regulă.
Mi-ai spus că mă iubeşti în cea de-a treia ta scrisoare.
Mă iubeşti?
Da!
Întotdeauna regulezi aşa?
Ca şi când ar fi ultima dată?
Crezi că sunt frumoasă?
Aşa îi regulezi pe negrii ăia?
O să o primeşti pe toată acolo înăuntru!
Acum strânge-ţi lucrurile şi să mergem.
Nu cred că o să-mi placă să locuiesc într-o mlaştină.
Nu vreau să locuiesc într-o mlaştină. Îmi place aici.
Şi asta a fost declaraţia lor de dragoste.
Aşa că Hillary a luat-o pe Charlotte în mlaştină.
- Ai auzit despre bătrânul Henry? - Nu.
Noaptea trecută s-a îmbătat în curtea lui lângă apă,
şi au venit crocodilii şi i-au mâncat o mare parte din picior.
Glumesc doar.
Cocoşul tatălui meu a fost atacat
de către trei din puii lui,
aşa că trebuie să găsesc un cămin pentru toţi trei.
Aşa că, stă în casa mea,
şi am nevoie... ştiu că tu ai doar găini.
Aşa că mă întrebam, ştii, dacă vrei să ai grijă de ei,
ştii, să îi adopţi pe toţi trei.
Dar or să se comporte bine, pentru că tu ai găini.
Nu.
- Eşti singura mea speranţă. - Nu! Nu vreau cocoşi.
Haide, Charlotte.
Am nevoie să-mi faci un serviciu.
Vreau să pui la poştă asta pentru mine.
Nu are timbru.
- Ce este în neregulă cu tine azi? - Este foarte important.
Crezi că poţi să faci asta pentru mine?
Astăzi nu te comporţi ca de obicei.
De ce este uşa deschisă?
Miroase a urină aici înăuntru.
Ward a spus că s-ar putea să vii.
I-am lăsat un bilet.
Miroşi urât.
Pot să te miros de aici.
Vino aici, băiete. Vino să stai jos.
Ce cauţi înapoi în Miami?
Yardley a plecat.
A demisionat?
Nu.
Este în New York.
Semnează un contract pentru o carte.
Un erou al noului jurnalism, sau o tâmpenie asemănătoare. Nu ştiu.
W.W. a mutat-o pe Ellen în casă, nu?
Indiferent.
Orice îl face fericit.
Nu a existat niciun constructor, Jack.
În regulă, să mergem.
Haide, du-te şi fă un duş, Ward.
Sunt obosit.
Haide.
Iisuse.
Mă gândesc în continuu că mi-a scăpat ceva, Jack.
Ca şi când am omis ceva ce trebuia să văd
şi care era chiar în faţa mea.
Precum ce?
Scopul.
Nu contează.
Lucrurile au scăpat de sub control.
Ai fost bătut,
Yardley a obţinut afurisitul de contract pentru carte.
Hillary a luat-o pe Charlotte în mlaştină.
Ideea... este că... să dai drumul la apă
în timp ce eşti înăuntru.
Haide, omule.
Hei.
Dacă nu am înţeles bine?
Nu mai contează.
Nu contează, Jack?
Nu ştii cum este
să înţelegi exact acum.
Să înţelegi exact ce s-a întâmplat.
Te întorci să o vezi pe Hillary.
La naiba, da, asta fac.
Mai ai veşti de la ea?
Nu.
- Dra Bless? - Nu.
Mă întreb ce crede acum despre el.
Nu mi-o pot imagina stând pe verandă
având în mână o lingură de argint
aşteptând să vină îngheţata. Tu poţi?
M-am interesat.
Nu există nicio dovadă, niciunde,
că ei voiau să fure gazonul în seara aia.
Ei vor să-mi ţin gura închisă.
Nu vor să-mi spun povestea mea. Ei bine, dă-i naibii.
O să-mi spun povestea. O să o scriu,
şi pot să o publice unde naiba vor.
Da, mama spunea întotdeauna că e mai bine...
să ai dreptate şi să fii ultimul, decât să fii primul şi să te înşeli, băiete.
Să ai dreptate şi să fii ultimul, decât să fii primul şi să te înşeli...
Da, ştiu!
Am auzit... Se vorbeşte despre...
Da. Totul este adevărat.
Glumesc doar. Ar trebui să-l vezi pe tipul celălalt.
Zâmbeşte. Zâmbeşte.
Mulţumesc.
Toată lumea, vă rog. Tăiem tortul!
Unde este fotograful?
Hei, Claire, poţi să-mi dai
sarea de acolo?
Mulţumesc.
Bună.
Nu ai voie să fii aici înăuntru.
- O să îmi faci probleme... - Ţi-am adus o băutură.
Ştii, W. W. m-a concediat.
O să vorbesc cu şeful tău
să îi spun că eşti o prietenă de familie.
- Nu, Jack. - Ba da.
Tot ce am făcut a fost să curăţ şi să vă gătesc.
Nu am făcut parte din familie.
Oricum, du-te înapoi afară.
Ei bine, Ward este acolo. Vii să îl vezi?
Încerci să faci să fiu concediată?
Mi-ai lipsit.
Am ceva pentru tine. Aşteaptă puţin.
Asta a venit pentru tine acum o lună.
Ea i-a spus să-ţi spună...
Ea i-a spus să nu te lase să o vezi.
"Dragă Jack, nu pot să cred
că în cele din urmă îţi scriu această scrisoare,
sau dacă va ajunge la tine,
ori dacă o vei citi vreodată.
Jack, cred că am greşit grav de data asta.
Să nu mă înţelegi greşit.
Hillary mă iubeşte, în felul lui.
Doar că eu nu sunt făcută pentru locul ăsta,
pentru stilul ăsta de viaţă.
Sper să pot veni la nunta tatălui tău
ca să te aud cum îmi spui 'Ţi-am spus eu'.
Ai grijă de tine. Cu drag, a ta Charlotte."
Este de la blondă?
Mulţumesc.
Unde îţi este boneta?
- Am uitat. - Ieşi din bucătărie.
Îmi pare rău.
Scuză-mă. Sunt Jack Jansen. Sunt fiul mirelui.
Tatăl meu vrea să ştie de ce durează cina atât de mult.
- O să fie gata imediat, dle. - Mulţumesc.
Pune-ţi părul sub bonetă.
Nu vreau părul tău negru în mâncarea mea.
Poţi să-ţi pui părul tău negru în mâncarea mea.
Noroc.
Pa, Anita.
Pa, Jack.
Nu ai pleca fără mine, nu-i aşa?
Te las la motel. Mă duc undeva.
Te deranjează dacă te întreb unde te duci după ce mă laşi?
Mă duc acasă la Charlotte.
Ei bine, trebuie să ajungi acolo în seara asta?
Trebuie să o iau naibii de acolo.
Trebuie să o iau de acolo!
Charlotte face cum vrea.
Ce vrei să spun? Ce vrei să spun? Mişcă-te.
Oricum trebuie să mă duc la Van Wetters.
Vino cu mine mâine dimineaţă. Plecăm mâine dimineaţă devreme.
- La naiba cu asta, plecăm acum. - Nu este momentul potrivit.
Dă-te naibii la o parte.
Nu conduci aşa beat.
Ce naiba o să faci în legătură cu asta?
Ce?
Charlotte trebuie să fie o femeie pe cinste.
- Arăţi ca un pirat. - Ştiu.
Fă asta pentru mine, o dată. Strigă...
Hei, conduci şerpuit, omule.
Hei, Jack, aşează-te. Hei.
Eşti sigur că este pe aici?
Sunt sigur că este pe aici.
Nu este bine să bei prea mult pe aici, Jack.
Da, tu vorbeşti.
Ţi-ai ţinut promisiunea făcută tatei?
Să nu bei în ziua nunţii lui?
Cum rezişti?
Arată-mi mâinile. Tremură?
Tremură, Ward? Nu bea.
De ce imiţi ce este mai rău la mine, Jack?
Pentru că eşti fratele meu.
Petrecerea de nuntă, Charlotte?
Mă duc la nuntă.
Nu fi dificilă. Ţi-am spus...
- Că nu vreau să mergi. - Nu.
Ţi-am spus, mă duc la nuntă.
Ai grijă.
Dumnezeule, miroase ca naiba.
Gard electric. Eşti în regulă?
La naiba.
Lasă-mă pe mine în faţă.
Nu vreau să mă cert cu tine.
Eşti micuţul meu ponei.
Vreau doar să mă mai urc pe tine încă o dată.
Nu pot să cred că locuieşte aici.
Charlotte!
Charlotte?
Charlotte!
Ce vrei?
Nu este aici.
A plecat.
Ce vrei cu soţia mea?
Vreau doar să o salut.
Un salut scurt şi un sex dacă tot faci asta?
Dar tu? Tu ce vrei, Ward?
Ştiu pentru ce ai venit.
Am ceea ce vrei.
Unde este ea?
- De unde să ştiu? - Nu plec până când nu o văd.
Nu este aici. A plecat.
- Să mergem. - Unde?
De unde să ştiu eu?
Seara trecută mi-a spus
că se duce la nunta tatălui tău!
Eşti un mincinos! De acolo venim!
Şi acolo ar trebui să te întorci, băiete!
Minte!
- Minte. - Să mergem.
Mă ocup eu. Intoarce-te la barcă.
Unde este? Unde este?
Nu mă provoca, băiete,
fă ce îţi spune fratele tău!
Am spus că nu plec până când nu o văd!
La naiba, a omorât-o.
A omorât-o, Ward.
Ai omorât-o!
Nemernicul naibii!
Doar pentru asta ai fost bun, să o ucizi!
Fugi, Jack!
Haide, băiete. Arată-mi ce poţi.
O să te nenorocesc.
Haide!
Jack!
Ward!
Asta ai vrut?
Da.
Ai primit lucrul pentru care ai venit.
Băiatule care livrezi ziarele...
Unde te duci, băiatule care livrezi ziare?
Nu poţi să scapi din asta.
Du-te naibii!
Hillary Van Wetter a fost judecat şi condamnat
pentru uciderea lui Charlotte Bless şi Ward Jansen.
A murit pe scaunul electric în închisoarea statului Florida.
Nu s-a aflat niciodată cine l-a ucis pe şeriful Call.
Micul meu Jack şi-a văzut în cele din urmă mama la înmormântarea lui Ward.
A devenit scriitor cu un oarecare renume.
Nu a uitat niciodată prima lui dragoste adevărată.
Subtitrarea: LionKing09/Thriller/Avocatul31
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro