www.titlovi.com
- Spremni da vežete topove? - Tako je! - Hej vidi, zar to nije Smit?
To je on. Stari morski vuk.
Kapetan Džon Smit. Čuo sam neke neverovatne priče o njemu.
- Zar i ti ideš na ovo putovanje? - Naravno da ide tupane.
Ne možeš da se boriš sa indijancima bez Džona Smita.
Tako je, i nećete samo vi da se zabavljate.
Vuci jedro!
- Hajde, hajde! - Najbolje što možete!
Pazi!
Brže! Ulazi puno vode!
Pazi!
Džone, dođi dole!
Topovi se oslobađaju!
- Sklopi gornja jedra! - Da, gdine! - Drži kurs.
U redu je Tomase. Privezaćemo ga.
Pomolite se ljudi!
Tomase, pazi!
Upomoć!
- Čovek u moru! - Upomoć!
- Ostanite na kursu, izgubljen je! - Upomoć!
- Izvuci kolje! - Da gospodine!
Smite, Smite!
Da li si poludeo?
Drži se Tomase, imam te!
Brzo, konopac!
Vucite!
Hajde momče, vuci!
- Vuci, vuci! - Vuci, vuci!
- Jače to! - Vuci!
- Drži se!
Tako je srećkovići.
Pa, to je bilo osvežavajuće.
Odlično urađeno Smite.
Naravno, i vi biste uradili isto za mene.
- Naravno da bismo. - Naravno.
Apsolutno!
- Problemi na palubi? - Guverner Retklif.
- Tomas je pao preko palube, gdine. - Hvala nebesima što je uspešno vraćen.
- Odlično Smite. - Hvala gospodine.
Nemojte biti malodušni ljudi. Još malo pa smo stigli u Novi Svet.
I setite se šta nas čeka tamo.
Sloboda, napredak,
avantura naših života.
Vi ste najbolja posada koju Engleska može da ponudi, i ništa,
niti sneg, niti kiša, niti hiljade krvoločnih divljaka
neće nam stajati na putu.
Nastavite sa radom!
Divan govor gospodine.
Siguran sam da su ljudi oduševljeni.
Nadajmo se. Trebaće mi ti tupani da mi iskopaju zlato, zar ne?
Biće odlično u Novom Svetu Džone.
Iskopaću gomilu zlata, sagradiću kuću,
i ako bilo koji indijanac pokuša da me spreči u tome, razneću ga.
Samo ti brini o tvom bogatstvu Tomase.
- Ostavi divljake meni. - Misliš li da će nam zadavati muke?
Ne tolike kolike će im Smit zadati.
Šta misliš, kako izgleda taj Novi Svet?
Pretpostavljam kao i svi drugi.
Video sam stotine novih svetova Tomase.
Zašto bi se ovaj razlikovao?
POKAHONTAS
Postojani poput bubnja, pevamo uz kedrovu frulu
Godišnja doba prolaze i odlaze, kukuruz i voće donose
Pored reke slatke, čiste, gde kečiga moćna živi
Sadi tikvu, grašak skupi, sve što nam Majka Zemlja da
Veliki duše, počuj ovu pesmu, stare načine sačuvaj
Sveta vatra neka gori, svaki dan u ravnoteži
Godišnja doba prolaze i odlaze, postojana poput bubnja
Od ploda seme, od cveta plod
Postojano poput bubnja
Lepo je vratiti se kući.
Masavomeksi su poraženi!
Zahvaljujući pomoći naše braće, naša sela su sigurna.
Tvoj povratak je doneo puno radosti u naše selo.
Vidi sva nasmejana lica.
Da, ali ne vidim jedno nasmejano lice.
- Gde mi je kćerka? - Znaš Pokahontas.
U njoj je duh njene majke.
Ide gde god je vetar ponese.
Pokahontas!
Otac ti se vratio, silazi dole!
Vratio se Flite.
Hajde Miko!
Ne, ne tuda.
Pravi se važna.
Pokahontas?
Pokahontas, da li si dobro?
Bolje da si dobro jer ja ne idem za tobom!
Zar ne misliš da smo stare za ovakve igre?
Pomozi mi da okrenem čamac.
- Šta si radila tamo gore? - Razmišljala sam.
- Miko! - U vezi sna, da li si shvatila?
Znam da to nešto znači, samo ne znam šta.
Trebalo bi da pitaš oca u vezi toga.
Možda bi trebalo. Hajde Flite.
Prestani da se igraš. Moramo da se vratimo.
...suočeni sa odlučnim neprijateljem.
Borba je trajala od zore, pa sve do zalaska.
Naši ratnici su se borili hrabro, ali ne tako kao Kokolum,
jer je napadao sa snagom medveda...
- Dokazao se kao najveći ratnik. - Oh, tako je lep.
- I najbolji je od nas. Naročito volim njegov osmeh.
uništavajući sve neprijatelje na putu.
Večeras pravimo gozbu u njegovu čast.
- Kćeri. - Ving-gapo, oče.
Radostan sam kad te vidim.
Srećna sam što si bezbedno stigao kući.
Pođi sa mnom, moramo da razgovaramo.
Želim da čujem sve šta si radila.
Oče, već dugo sanjam jedan čudan san.
Mislim da mi govori da će se nešto dogoditi. Nešto uzbuđujuće.
Da, nešto uzbuđujuće će se desiti.
- Stvarno, šta to? - Kokolum je zatražio tvoju ruku.
Da se udam za Kokoluma?
Rekao sam mu da me zbog toga boli srce.
Ali, on je tako ozbiljan.
Kćeri, Kokolum će biti dobar muž.
Lojalan je i jak je, i napraviće kuću sa jakim zidovima.
On će te štititi.
Oče, mislim da me san vodi drugim putem.
-Ovo je pravi put za tebe. -Zašto ne mogu da izaberem...
Pokahontas, pođi sa mnom. Ti si kćerka poglavice.
Vreme je da zauzmeš svoje mesto u našem narodu.
Čak i divlji potok sa planine mora
da se spoji sa velikom rekom.
Dok reka pravi put svoj, iako je ponosna i jaka
Najmirniji tok izabraće ona, zato reke i žive dugo
One su postojane, poput postojanog zvuka bubnja
Tvoja majka je nosila ovo na svom venčanju.
Njen san je bio da je nosiš na svom.
Pristaje ti.
Želi da budem postojana kao reka.
Ali reka uopšte nije postojana!
Ono što kod reka najviše volim je što u istu ne možeš dva puta zagaziti
Voda se uvek menja, uvek teče
Ali izgleda da ljudi tako ne žive, svi neku cenu moramo platiti
Da budemo sigurni i da sigurno nikada ne saznamo
Šta se krije iza okuke
Nešto čeka odmah iza okuke
Pogledaću još jedanput šta je iza rečne okuke,
Daleko od obale, gde galebovi slobodno lete
Ne znam zašto
I šta može čekati odmah iza rečne okuke
Na mene
Čeka na mene
To krije se iza drveća ili odmah iza vodopada
Mogu li da zanemarim zvuk tih udaljenih bubnjeva?
A sve zbog zgodnog, jakog muža što pravi zgodne, jake zidove
I ne sanja da nešto možda dolazi
Odmah iza okuke
Pogledaću još jedanput šta je iza rečne okuke,
Daleko od obale, negde iza mora
Ne znam zašto, i koji me snovi čekaju
Odmah iza okuke
Da li da biram miran tok, postojan poput bubnjeva?
Da se udam za Kokoluma, pa da svim snovima dođe kraj?
Ili ti još uvek čekaš na mene, snove da mi daš?
Odmah iza rečne
Okuke
Da li je to moja Pokahontas?
Bako Vrbo, moram da razgovaram sa tobom.
Dobro jutro dete.
Nadala sam se da ćeš me posetiti danas.
Oh, ogrlica tvoje majke!
O tome želim da razgovaram sa tobom.
Moj otac želi da se udam za Kokoluma.
Kokoluma, pa on je tako ozbiljan.
Znam, otac misli da je to pravi put za mene.
Ali u zadnje vreme sanjam taj sam i mislim da...
Oh, san! Ispričaj mi.
Tišina!
Sada dete, nešto si pričala.
Trčim kroz šumu,
i onda ispred mene se nalazi strela.
Kako je gledam, ona počinje da se okreće.
Strela koja se okreće. Veoma neobično.
Da, i okreće se sve brže i brže, dok odjednom ne stane.
Izgleda mi
da ti strela koja se okreće pokazuje tvoj put.
Ali Bako Vrbo, koji je moj put?
Kako ću ga naći?
Tvoja majka me je pitala isto to.
Zar jeste, šta si joj odgovorila?
Rekla sam joj da sluša.
Svugde oko tebe su duhovi dete.
Žive u zemlji vodi i vazduhu.
Ako budeš slušala, oni će te voditi.
- Čujem vetar. - Da.
Šta ti govori?
Ne shvatam.
Ti ćeš shvatiti
Slušaj svojim srcem, i ti shvatićeš
Neka misao ti dođe, poput talasa na pesak
Kaže mi da nešto dolazi. Čudni oblaci?
Slušaj svojim srcem i ti shvatićeš
Šta vidiš?
Oblake, čudne oblake.
Pogledaj ovo Viginse. Ceo Novi Svet, prepun zlata,
čeka samo na mene.
A avantura čeka na nas, zar ne Persi?
- Mislite li da ćemo sresti neke divljake? - Ako ih i sretnemo, postaraćemo se
da ih pozdravimo "kako treba". - Ooh, darovi.
Oh, ne. A došao je sa dobrim preporukama.
To je savršeno guverneru. Voda je dovoljno duboka. Možemo da pristanemo do obale.
Zdravo Persi.
-Dobro onda, izdajte naređenje. - Već je sve urađeno gdine.
Okupio sam posadu, i spremni su da idu.
U vezi urođenika, računam na tebe
da se postaraš da nas ti prljavi pagani ne ometu u našoj misiji.
Ako budu poput divljaka sa kojima sam se borio pre, neće biti problema.
Dobro, to bi bilo sve Smite. Razumem.
Vidimo se Persi.
Ljudi vole Smita, zar ne?
- Nikada nisam bio popularan. - Dopadate mi se.
I nemoj da misliš da ne znam šta oni huškači govore o meni na dvoru.
Da, sva ta priča da sam patetični "socijalni penjač" koji ni u čemu nije uspeo...
Sasvim sam svestan da mi je ovo poslednja prilika da uspem.
Ali zapamti što ti kažem Viginse, kada Kralj Džejms vidi ovo zlato,
uspeh će mi biti zagarantovan.
- Budite se, probudite se! - Spustite čamce!
- Ovo je neverovatno. - I sve je naše. Nisam video ništa poput ovoga.
Baš me briga, može da izgleda i kao Retklifove gaće
samo da siđem sa ovog smrljivog broda.
Hajde ljudi, nismo došli u razgledanje.
Samo polako momci, samo polako.
- Polako, polako! - Drži, to je dovoljno blizu.
U redu, veži ga.
Evo Džone, veži ovaj kraj. Džone? Džone?
- Šta radiš tamo gore? - Da bolje osmortim.
Ti si čudan mališa.
Da li si gladan? Evo ti.
To je biskvit. Neka vrsta hrane.
Dopada ti se, a? Pokušaj da to jedeš puna četiri meseca.
Imaš li prijatelja ovde?
Hej! Št...šta? Pazi.
Šta? Idi Uh, pazi.
Džone, bolje da siđeš dole. Guverner dolazi na obalu.
Dobro, dobro, odlazim.
Da li si im videla kožu?
Imaju dlake po licu kao psi.
Braćo, moramo da naučimo više o ovim posetiocima.
Kekata, šta vidiš?
Nisu ljudi poput nas,
već su čudne zveri koje sijaju poput sunca,
sa oružjem koje zvuči poput groma.
Uništavaju zemlju kao čopor gladnih vukova
i uništavaju sve na svom putu.
Veliki Povatane, povešću ratnike do reke da ih napadnemo.
Uništićemo te došljake kao što smo uništili Masavomeke.
Kokolume, u toj bitki smo znali kako da se borimo sa neprijateljem.
Ali ovi bledi posetioci su nam strani.
Povedi nekoliko ljudi do reke i posmatraj ih.
Nadajmo se da ne nameravaju da ostanu.
Zauzimam ovu zemlju i sva njena bogarstva
u ime Njegobog Veličanstva Kralja Džejmsa Prvog,
i tako nazivam ovu naseobinu Džejmstaun.
Bravo! Bravo! Lepo rečeno gospodine.
Požuri Persi. Moramo da budemo čisti za Novi Svet.
Kapetane Smite, izgleda da sam odabrao pravu lokaciju. Uopšte nema divljaka.
Samo zato što ih ne vidimo, ne znači da nisu tu gdine.
Onda bi trebalo da odeš u izviđanje i vidiš gde su.
Ako ima indijanaca tamo, naći ću ih.
-A sada gospodo na posao. Ljudi, istovarujte brod. -Razumemo.
A vi, gradite utvrđenje. Ostali, uzmite ašove.
- Vreme je za kopanje. - Kopanje? - Kopanje?
Pa naravno. Ne zaboravimo šta su španci našli kad su došli u Novi Svet.
Zlato, cele planine.
Godinama otimaju bogatstva Novog Sveta,
i sve njegove resurse.
Ali je sada
na nas red.
Kortezovo blago, nakit Pizarov
Do sutra u ovo vreme kao tričarije će izgledati
Zlato koje ćemo naći ovde zaslepiće ih potpuno
Sa svim što imate u sebi, momci
Kopajte Virdžiniju, momci
Moja, momci, moja je svaka planina
Kopajte, momci, kopajte dok možete da stojite
Uzmite ašove, momci, brzo, momci
Lopatom kopajte, te kamenčiće što sijaju otkrijte
To je zlato i ono je moje
Kopaj, kopaj, kopaj i samo kopaj...
Kako mi se sviđa!
Bogatstvo je jeftino!
Biće ga gomila, a ja povrh nje
Rivali kod kuće, a nije da sam zao,
Ali kako će da drhte kad vide kako svetlucam
A dame na dvoru cvrkutaće samo
Kralj će me nagraditi, vitezom ili lordom ću postati
Zlato je moje, moje, samo mene čeka
Moje je, momci, minama do zlata!
Grumenje to iskopajte
Slavu će mi dati moj prijatelj Kralj Džimi,
I oltar mi možda napravi
Kad svo zlato bude moje
Celog života, ja tražio sam zemlju poput ove
Širu, opasniju zemlju, nisam zamisliti mogao
Stotine opasnosti čekaju, nijednu propustiti neću
U zemlji koju mogu prisvojiti, koju mogu ukrotiti
Najveća avantura je moja!
Samo radite, momci! Ne zabušavajte, momci!
Nađite mi to zlato!
Ovo ostrvo biće moja zemlja
Neka brda budu velika, s kopanjem bih pomogao
Ali malo mi krči u kičmi
U ovoj zemlji koju gledamo -Lepota bez premca!
Čovek može biti hrabar! -Sve se da prodati!
Zato kreni za zlatom, znamo da je tu
Od ovog trenutka, sva bogatstva su
Ova zemlja i sve što je u njoj su
Moji!
Ne! Čekaj. Molim te.
Molim te!
Nemoj da bežiš.
U redu je, neću te povrediti.
Da ti pomognem.
Ne razumeš ništa što pričam, zar ne?
U redu je.
Slušaj svojim srcem i ti shvatićeš
Neka misao ti dođe, poput talasa na pesak
- Ko si ti? -Slušaj svojim srcem
I ti shvatićeš
Pokahontas.
Šta, šta si rekla?
Zovem se Pokahontas.
Ja sam Džon Smit.
To je to. Samo tako ljudi.
Nastavite da kopate, mora biti tu negde.
-Ima ih još trideset kod klisure. -To znači da ih ima preko sto.
- Ima li šta? - Samo kamenje i blato gdine.
- Kolik ćemo još da kopamo ovako gdine?- Da.
Crnčimo ovde dan i noć,
Za Kralja i zemlju, znam, znam.
I delim sa vama vaš umor. Viginse?
- Viginse? - Dolazim!
Oslobodi se ovog.
Ko je dobar psić, a? Ko je dobar psić?
Hvataj mali!
- Divljaci, ovo je zaseda! Naoružajte se! - Trčite!
Naoružajte se!
Neka svaki čovek ima musketu.
Pucajte!
Na njih, idiote!
Gde je taj prokleti Smit, kad mi je potreban?
Namotak!
Natrag u selo.
Ućutite. Ućutite budale! Vratiće se.
Svi natrag u kamp. Prebacite ostale topove na obalu i završite gradnju utvrđenja!
Da guverneru.
A ti,
nauči kako se koristi musketa.
Čovek nije čovek dok ne nauči da puca.
Te zveri su došle na naše obale, a sada ovo.
Ova rana mi je čudna.
Borićemo se sa neprijateljem, ali ne možemo sami.
Kokolume, pošalji poruku u svako selo naše nacije.
Pozvaćemo našu braću da nam pomognu.
Ovi belci su opasni.
Niko da im nije prišao.
- To je šlem. - Šlem.
- Kako se zove ova reka? - Ku-juk-ka-hanuk.
Imate najčudnija imena ovde.
Pokahontas.
I ti imaš najčudnije ime.
Džon Smit.
Hej!
Da li ti je ova jama bez dna prijatelj?
Miko!
Pa, kako si Miko?
U redu je, to se zove rukovanje. Evo, da ti pokažem.
- Ništa se ne događa. - Ne, ne, prvo mi je potrebna tvoja ruka.
Tako mi kažemo zdravo.
Ovako mi kažemo zdravo.
I ovako kažemo doviđenja.
Više mi se dopada zdravo.
Da, sećam te se.
Flit ne voli strance.
Valjda nisam više stranac.
Baš je tvrdoglav, zar ne?
Veoma.
Hej!
Miko, vrati se ovamo.
Ne brini, ne može mu ništa. Šta to radiš?
- Miko, vrati to! - N...Ne, u redu je.
Neka ga zadrži, kao poklon.
- Šta je to bilo? - Moj kompas.
- Kompas? - Kaže ti kako da nađeš put kada se izgubiš.
U redu je. Nabaviću drugi kada se vratim u London.
- London. To je tvoje selo? -Da.
- To je veoma veliko selo. - Kako izgleda?
Ulice su pune kočija, mostovi idu preko reka,
a zgrade su velike kao drveće.
- Volela bih da vidim te stvari. - I hoćeš.
-Kako? -Izgradićemo ih ovde.
Pokazaćemo tvom narodu kako pravilno da koristi zemlju i dobije najviše od nje.
- Da je koristi? - Da.
- Napravićemo puteve i kuće... - Naše kuće su dobre.
To kažeš jer ne znaš za bolje.
Čekaj malo. Ne shva... Hej, hej!
čekaj, č... čekaj!
Ima toliko toga da vas naučimo.
- Poboljšali smo živote divljaka u celom svetu. - Divljaka?
Nije baš da si ti divljak.
-Samo moj narod.- Ne, slušaj, nisam tako mislio. Da ti objasnim...
-Pusti me! - Ne, neću te pustiti da odeš.
Ne radi to.
Znaš, divljak je samo reč.
- Odnosi se na ljude koji nisu civilzovani. - Poput mene.
Pa, kad kažem necivilizovani, mislim...
Ono što misliš je da nisu poput tebe.
Misliš da sam neuki divljak
I na toliko mesta si bio, da mora da si u pravu
Ali još uvek ne mogu videti kako sam ja ta koja je divlja
Kako može biti toliko toga što ti ne znaš
Ne znaš
Misliš da je tvoja svaka zemlja na koju kročiš
Da je zemlja nešto mrtvo što možeš prisvojiti
Ali ja znam da svaki kamen, drvo, ili biće
Imaju život, imaju duha, imaju ime
Misliš da su ljudi samo oni koji izgledaju i misle kao ti
Ali ako pođeš za tragovima stranca
Naučićeš stvari koje nisi ni znao da ne znaš
Da li si ikad čuo vuka kako poji punom mesecu?
Ili ikad pitao risa što se smeši?
Umeš li da pevaš sa svim glasovima planine?
Umeš li da slikaš svim bojama vetra?
Dođi da trčiš skrivenim stazama u šumi, okusi slatke plodove zemlje
Valjaj se u svim bogatstvima oko tebe
I bar jednom se ne zapitaj koliko vrede
Oluja, pa i reka, su mi sestre
Čaplja i vidra su mi prijatelji
I svi smo povezani jedni sa drugima
U krugu, u obruču koji kraja nema
Koliko visok može biti jedan javor?
Ako ga posečeš, nikada nećeš saznati
I nikad nećeš čuti vuka kako mesečini poji
I bez obzira da li smo bele ili bakarne kože
Moramo pevati sa svim glasovima planine
Moramo slikati svim bojama vetra
Možeš da poseduješ zemlju, ali ipak
To će biti samo zemlja, sve dok ne budeš umeo
Da slikaš svim bojama vetra
Šta je bilo?
Bubnjevi.
Znače nevolju. Ne bi trebalo da budem ovde.
- Želim da te vidim ponovo. - Ne mogu.
- Molim te ne idi. - Žao mi je.
Moram da idem.
Dobro! Ovaj je spreman da se veže!
- Dvojica sa svake strane. - Spremni smo, gurajte!
- Pazite, klizavo je. - Hajde momci, to je samo mala ograda.
- Polako, polako. - Tako treba.
To će zadržati sve napolje, zar ne Džone?
- Nešto nije u redu Džone? - Šta?
Nešto si mi tih ovih dana.
Ljut je što je propustio svu akciju.
Ne brini Džone, dobićeš šansu da se boriš sa indijancima.
Postaraćemo se za njih kao i prošlog puta, zar ne?
Vrati se na posao lajavče!
Hajde Bene. To je samo mala zabava.
Ma da, baš se ludo zabavljamo, zar ne?
Pogledaj nas, nemamo ni zlata ni hrane,
dok Retklif sedi u šatoru savršeno srećan.
Proklet sam!
Trebalo je da se do sada valjam u bogatstvu, a nisam našao ni trunke zlata.
Misli, misli!
Mora biti tu negde. Gde bi drugo bilo?
Pročistio sam šumu, brda i močvare.
I nisam našao ništa!
Zašto ne mogu da ga nađem? Šta je to što previđam?
Ja... ja...
Sam sam to napravio.
Uzmi tu glupu...
Naravno, indijanci.
Viginse, zašto misliš da su nas ti indijanci napali?
Zato što smo im upali na zemlju, posekli im drveće i iskopali njihovu zemlju.
Zbog zlata! Imaju ga, a ne žele da ga mi uzmemo.
Onda ću morati da ga uzmem na silu, zar ne?
Vi, tamo, gde je kapetan Smit?
Otišao je.
Mora da se uplašio od vašeg pevanja.
- Onda idite i nađite ga za Boga miloga! - Šta ako naiđemo na indijance?
Zato se koriste puške.
Naoružajte se i krenite!
Pokahontas.
Trebalo bi da si unutar sela.
- Bićemo mi dobro. - Sakupljamo hranu za vreme kada se vrate.
- Ne idite daleko. Sada nije vreme za bežanje. - Da oče.
Kada te vidim sa tom ogrlicom
izgledaš isto kao i tvoja majka.
- nedostaje mi. - Ali je još uvek sa nama.
Osećam njeno prisustvo kad god se vetar kreće kreoz drveće.
Naš narod je u njoj tražio mudrost i snagu.
Jednog dana će se obraćati zebi.
Biće mi čast kad se to dogodi.
Ne bi trebalo da budete same ovde. Poslaću Kokoluma.
- Dobro, šta je? - Šta?
- Nešto kriješ. - Ne krijem ništa.
Pokahontas,možeš da mi kažeš. Obećavam da neću reći nikome.
Pokahontas, vidi!
- To je jedan od njih! Uzeću... - Šta radiš ovde?
Morao sam da te vidim ponovo.
Pokahontas. Pokahontas?
- Molim te, ne govori ništa. Brzo, ovamo. - Ali...
- Nakoma. - Gde je Pokahontas?
Nisam je.. videla.
Pokahontas ne može stalno da beži. Tamo je opasno.
Kaži joj to, ona te sluša.
Naravno da me sluša.
Ovo mesto je neverovatno.
A kad samo pomusliš da smo došli ovde da kopamo zlato.
- Zlato? - Zdravo Miko.
- Šta je to zlato? - Znaš to je uh... žuto je.
Nalazi se u zemlji. Veoma je vredno.
Oh, ovde ga imamo puno. Zlato.
Ne, ovo je zlato.
Ovde nema takve stvari.
- Nema zlata. - Nisam ga videla.
Ceo ovaj put nizašta. Momke čeka veliko iznenađenje.
- Hoće li otići? -Možda neki od njih.
- Hoćeš li i ti otići kući? - Pa, nema baš nečemu da se vratim.
Nikada nisam pripadao nigde.
Mogao bi da pripadaš ovde.
- Šta je to bilo? - Da li si video nešto?
Ne, ne. Samo...
Nisam video ništa, zar ne?
Pogledaj ponovo.
Neka misao ti dođe, poput talasa na pesak
Zdravo, Džone Smite.
Pokahontas, drvo mi se obraća.
Onda bi trebalo da odgovoriš.
Ne plaši se mladiću. Lajem više nego što ujedam.
- kaži nešto. - Šta se kaže drvetu?
Šta god želiš.
- Pa, uh... - Priđi bliže Džone Smite.
Ima dobru dušu, i zgodan je.
- Dopada mi se. - Znala sam da hoćeš.
Smite! Smite! Gde si druže?
- Ne možeš da ih pustiš da nas vide. - Brzo, ovamo.
Ovo mesto me plaši. Divljaci bi mogli da se kriju bilo gde.
Da, ako vidiš jednog, ne postavljaj pitanja.
Samo pucaj.
- Pazi gde staješ veliki vole! - Nisam to bio ja, već drvo.
Naravno, drvo je proteglo svoje korenje i...
Gubimo se odavde.
Beži!
- Šta je sa Smitom? - Odrastao je, može da se brine o sebi.
- Drago mi je što si na našoj strani. - Još ima soka u ovim granama.
Bolje da se vratim dok nisu poslali ceo kamp za mnom.
- Kada ću te ponovo videti? - Srešćemo se večeras, upravo ovde.
Već dvesta godina nije bilo ovakvog uzbuđenja.
Šta ja to radim? Ne bi trebalo da se vidim sa njim. Mislim, želim da ga vidim.
Ko ne bi? I ja želim da ga vidim ponovo.
Nešto unutra mi kaže da je ovo ispravno.
- Možda je to tvoj san. - Moj san?
Da li misliš da je na njega pokazivala strela?
Ratnici su stigli!
Pokahontas, da li si poludela? Šta si radila sa jednim od njih?
- Tu si. - Kokolume. - Pogledaj ih.
Sada imamo dovoljno ratnika da uništimo one bele demone.
Sada kada smo sjedinjeni sa našom braćom,
pobedićemo neprijatelja.
- Oče, moram da razgovaram sa tobom. - Ne sada kćeri.
- Savet se okuplja. - Ne moramo da se borimo sa njima! Mora da postoji bolji način.
Poneki put, su nam putevi već izabrani.
- Možda bi trebalo da popričamo sa njima. - Oni ne žele da razgovaraju.
Ali ako jedan od njih želi da priča, ti bi ga saslušao, zar ne?
- Pokahontas. - Zar ne bi?
Naravno da bih, ali to nije tako jednostavno.
Više ništa nije jednostavno.
Polako Tomase, to sam ja.
Oh, Džone, mogao sam da te ubijem.
Ne bi uspeo kad ciljaš tako. Drži oba oka otvorena kasa pucaš.
Videćeš dvostruko bolje.
- Smite, gde si! - Svugde smo te tražili.
Smite, gde si bio?
Istraživao sam terem gdine.
Odlično. Onda mora da znaš gde se nalaze indijanci.
- Biće nam potrebna ta informacija za bitku. - Kakvu bitku?
Eliminisaćemo te divljake jednom za svagda.
Ne, ne možete to da uradite.
Ma nije valjda?
Ne moramo da se borimo sa njima.
- Džone, šta ti je? - Sreo sam jednog od njih.
- Ti si šta? - Divljaka?
Oni nisu divljaci. Mogu da nam pomognu.
Oni poznaju ovu zemlju. Znaju kako da plove rekama.
- Vidite ovo, to je hrana. - Šta je to?
- Siguran sam da je bolje od kaše. - Ja volim kašu.
Oni ne žele da nas nahrane tupani!
Žele da nas sve pobiju!
Imaju zlato i uradiće sve da ga saćuvaju!
- Ali nema zlata. - Nema zlata
Prespostavljam da ti je to rekao tvoj prijatelj indijanac?
- Da. - Laži, sve su to laži!
Lopovi i ubice! Nema mesta za njih u civilizovanom društvu.
-Ali, ovo je njihova zemlja! - Ovo je moja zemlja, ja sam zakon ovde.
I kažem da bilo ko, ko pogleda indijanca,
a da ga ne ubije, biće izveden na sud,
i biće obešen!
- Pokahontas! - Nakoma!
Ne idi tamo. Lagala sam jednom za tebe.
- Ne traži da to ponovim. - Moram da uradim ovo.
- On je jedan od njih - Ne poznaješ ga.
Ako odeš tamo, okrenućeš leđa svom narodu.
Pokušavam da pomognem svom narodu.
Pokahontas, molim te. Ti si mi najbolja prijateljica.
-Ne želim da budeš povređena. - Neću biti.
- Znam šta radim. - Pokahontas, ne!
Retklif nas ne bi odveo na kraj sveta nizašta.
Ali, šta ako je Smit u pravu? Šta ako nema zlata?
Ako mene pitaš, Retklif mas laže otkako smo napustili London.
Slušajte šta pričate bando idiota.
Ti divljaci nas ne bi napali ni zbog čega. Nešto kriju.
Ako imaju zlato, borićemo se sa njima.
-Ja neću. - Ili je prevruće ili prehladno.
Nisam se osećao dobro otkako smo stigli ovde.
Oh, znam, mnogo me svrbi.
- Prati ga. - Da guverneru.
- Želim da znam gde se to iskrada. - Da gospodine.
I ako vidiš indijance, pucaj.
Oh, i Tomase, bio si loš mornar i još gori vojnik.
Nemoj me ponovo razočarati.
- Kokolume. - Šta je bilo?
- Radi se o Pokahontas. - Šta nije u redu, da li je dobro?
Mislim da je u nevolji.
Zemlja se trese dete. Šta se dešava?
- Ratnici su ovde! - Pokahontas!
Džone.
Slušaj me, moji ljudi planiraju da napadnu tvoj narod.
- Moraš da ih upozoriš. - Možda nije kasno da se ovo zaustavi.
Moraš da dođeš i popričaš sa mojim ocem.
Pokahontas, od priče neće biti koristi.
Već sam pokušao da popričam sa svojim ljudima,ali ih plaši sve u vezi ove zemlje.
To je najčudnije stvorenje koje sam ikada videla.
Persi.
- Polako Persi, dođi ovamo! - Miko, vrati se!
Vidiš li šta islim? Jednom kada dve stane žele borbu, ništa ih ne može zaustaviti.
- Dođi...Dođite obadvojica ovamo! - U redu je, u redu je, on je prijatelj!
Loš pas, sedi!
- Šta to radite? Miko! - Persi, vrati se ovamo!
- Šta to radiš? Prestani sa tim! - Dobro, dosta je!
Dovoljno je da ti sok uzavri.
Ima nešto što želim da vam pokažem.
- Talasi. - Šta je sa njima?
U početku su tako mali, ali onda počinju da rastu.
Ali neko mora da ih započne.
Neće nas poslušati.
Mladiću, ponekad pravi put nije i najlakši.
Zar ne vidiš?
Možete biti zajedno samo kada prestane borba.
Dobro, idemo da razgovaramo sa tvojim ocem.
Ne!
Kokolume, ne!
Kokolume!
Ostavi ga!
Kokolume, prestani!
Oba oka otvorena.
Tomase!
- Da li je... - Ubio si ga.
- Mislio sam... - Skloni se od njega!
- Pokahontas, to neće pomoći! Bio je - Ubio ga je!
Tomase, odlazi odavde!
Odlazi!
- Ko je ovo uradio? - Pokahontas je bila u šumi.
Kokolum otišao da je nađe, a ovaj belac ga je napao.
Vaše oružje je jako, ali je sada naš bes još jači.
- Umrećeš prvi, čim izađe sunce. - Ali oče...
Rekao sam ti da ostaneš u selu.
Nisi me poslušala, osramotila si svog oca!
Pokušavala sam da pomognem.
Zbog tvoje gluposti, Kokolum je mrtav!
Odvedite ga!
Kokolum je došao samo da me zaštiti.
Pokahontas, ja sam poslala Kokoluma za tobom.
Brinula sam se za tebe.
Mislila sam da radim pravu stvar.
Sve se ovo desilo zbog mene.
I sada više neću videti Džona Smita.
Pođi sa mnom.
Pokahontas želi da pogleda u oči čoveka koji je ubio Kokoluma.
Budite brze.
Pokahontas.
- Tako mi je žao. - Zbog ovoga?
Bio sam i u gorim situacijama. Ne mogu da se setim ni jedne sada, ali...
Bilo bi bolje da se nikadaa nismo sreli. Ništa od ovoga se ne bi desilo.
Pokahontas, pogledaj me.
Radije bih umro sutra,
nego da živim sto godina, a da te ne upoznam.
Pokahontas.
- Ne mogu da te napustim. - Nikada i nećeš.
Šta god da mi se desi, uvek ću biti sa tobom. Zauvek.
Upomoć, bilo ko. Upomoć, upomoć, upomoć!
- Polako momče, šta je bilo? - Radi se o Smitu, uhvatili su ga!
- Ko ga je uhvatio? - Divljaci!
- Divljaci? - Zarobili su ga, i odvukli su ga!
- Gde su ga odveli? - U pravcu severa.
- Kolioko ih je bilo? - Ne znam, najmanje dvanaest.
- Prljave zveri! - Retklif je bio u pravu!
Ovo je savršeno Viginse. Ni ja ne bih mogao bolje da isplaniram.
Zlato kao da je već moje.
Moramo da ga spasemo! On bi uradio isto za nas!
- Tomas je u pravu. Moramo nešto da uradimo! - I hoćemo.
- Rekao sam vam da se tim divljacima ne može verovati. - Tako je!
Smit je pokušao da se sprijatelji sa njima, a vidite šta su uradili sa njim!
- Da, tako je. - Ali sada kažem da je vreme da spasemo našeg saborca.
Napadamo u zoru!
A šta ste očekivali od bezbožnika prljavih?
Eto šta znači raznolikost.
Koža ko' pakao crvena, valjaju samo mrtvi
Oni su gamad, i još gore od toga
Oni su divljaci! Divljaci! -Jedva da su ljudi!
Divljaci! Divljaci! -Dalje od naših obala!
Nisu kao mi, što znači da su zli
Oglasimo rat bubjevima!
Oni su divljaci! Divljaci! Prljavi, crveni demoni!
Oglasimo rat bubnjevima!
Ovoga smo se plašili, bledoliki je demon
Jedino što osećaju je pohlepa
Ispod tog mlečnog lica, osim praznine nema ništa
Pitam se krvare li
Oni su divljaci! Divljaci! -Jedva da su ljudi!
Divljaci! Divljaci! -Ubice u samoj srži.
Drugačiji su od nas, što znači da im ne možemo verovati.
Oglasimo rat bubnjevima!
Oni su divljaci! Divljaci! -Prvo će pasti ovaj.
Onda oglašavamo rat bubnjevima!
Ubijmo ih par, momci!
Sve je na vama, momci!
Jedva da su ljudi!
Oglasimo rat bubnjevima!
- Ubiće ga u zoru Bako Vrbo. - Moraš da ih zaustaviš.
- Ne mogu. - Dete, seti se svog sna.
Pogrešila sam Bako Vrbo. Pratila sam pogrešan put.
Osećam se izgubljeno.
Kompas?
Strela koja se okreće.
To je strela iz tvog sna.
Bila sam u pravu! Pokazivala je na njega.
-Sunce izlazi. - Još nije kasno dete.
Neka te duhovi zemlje vode.
Znaš svoj put, dete.
Sada ga prati!
Došao je dan.
Idemo ljudi!
Svanulo je jutro.
Dovedite zarobljenika!
U prašini će da poumiru -Ne znam šta mogu da uradim
Ali znam da moram da probam -Sad će da nam plate
Orlu, nek mi noge lete -Bez upozorenja...
Planino, nek mi srce ojača -Ostavljamo samo krv i kosti
Duhovi zemlje i neba -Oni ili mi
Ne dozvolite da zakasnim -Oni su samo gomila
Prljavih, smrdljivih...
Demona! -Đavola! -Ubij!
Šta više čekamo?
Uništi tu zlu rasu, dok ni traga ne ostane
Koliko su glasni bubnjevi rata -Oglašavamo rat bubnjevima
Eto šta se dogodi kad pokušate biti prijatelji
Da li je smrt svega što volim u zvuku ritma bubnjeva?
Ne!
Ako ga ubiješ, moraćeš i mene.
Skloni se kćeri.
Neću! Volim ga oče.
Šta?
Pogledaj oko sebe. Ovde nas je doveo put mržnje.
Ovo je put koji sam izabrala. Koji će biti tvoj?
Moja kćer govori mudro za svoje godine.
Došli smo ovde sa mržnjom u srcima,
a ona dolazi sa mudrošću i razumevanjem.
Od danas, ako bude još ubijanja,
neće početi od mene.
Oslobodite ga.
Sada imamo šansu, pali!
- Ne! - Šta?
- Pustili su ga. - Ne žele da se bore.
Zar ne vidite da je to trik? Pali!
Dobro, sam ću to rešiti.
Ne!
Džone!
- Pucao si na njega! - Stao je...ispred. Nije moja greška.
- Smit je bio u pravu. - Nije trebalo da te poslušamo.
- Uzmite mu pušku! - Izdajnici!
Oslobodite me! Kako se usuđujete!
- U lance sa njim! - Visićete zbog ovoga!
I začepite mu usta!
- Hoće li preživeti Tomase? - Što pre dođemo do Engleske, to bolje.
- Nadajmo se da je vetar sa njim. - Da li je brod spreman?
Za koji trenutak, samo da ubacimo poslednji tovar.
Kako se usuđujete! Odvežite me odmah!
Glave će leteti zbog ovoga!
A došao je sa tako dobrim preporukama.
Brod je skoro spreman, bolje da te prebacimo. Izgubićemo plimu.
Ne, još ne.
- Rekla je da će doći. -Pogledaj.
Povratak mu je jedina šansa. Umreće ako ostane ovde.
Evo ti. To je sa kore Bake Vrbe.
Pomoći će ti da zaustavi bol.
Koji bol? Bolelo me je i gore od ovoga.
Ne mogu sada da se setim ni jednog, ali...
Uvek si dobrodošao u našem narodu.
Hvala ti brate.
Mislio sam da ne voliš strance.
Ogrlica moje majke.
Vidimo se Persi.
Pođi sa mnom.
Moraš sama da izabereš svoj put.
Potrebna sam ovde.
Onda ću ostati sa tobom.
Ne, moraš da se vratiš.
- Ali ne mogu da te ostavim. - Nikada i nećeš.
Šta god da se desi, ja ću uvek biti sa tobom. Zauvek.
- Srećno momče. - Brzinom vetra, Džone.
-Da li je posada spremna? - Da gospodine!
Namesti glavna jedra!
Diži sidro!
- Odvojite se od obale! - Da gospodine!
PREVOD rozanik - gega
PREPEVE DODAO NikolaS
Preuzeto sa www.titlovi.com