К А Р И Г Р А Н Т и И Н Г Р И Д Б Е Р Г М А Н
във филма на А Л Ф Р Е Д Х И Ч К О К
::: Н Е Б Е З И З В Е С Т Н И Т Е :::
режисьор А Л Ф Р Е Д Х И Ч К О К
Маями, Флорида 15:20 ч. 24 април 1946 год.
Има ли някаква законна причина присъдата да не бъде произнесена?
Не, ваша чест. - Да. Искам думата.
Може да спрете мен, но не и това, което ще се случи
с вас и цялата ви държава следващия път.
Следващия път ще... - Не го казвай!
Запази го за обжалването.
Обявявам, че обвиняемият Джон Хюберман
е намерен за виновен за измяна срещу Съединените щати
от съдебните заседатели от Южния окръг на Флорида
и се предава на главния прокурор на САЩ,
за да изтърпи наказанието лишаване от свобода
за период от 20 години.
Обвиняемият ще остане под
попечителството на областния шериф.
Съдът се оттегля. - Ето я, идва!
Само за момент, г-це Хюберман! - Може ли, г-це Хюберман?
Бихме искали да кажете нещо за баща си.
Мислите ли, че баща ви получи това, което заслужаваше?
Доволна ли сте, че баща ви ще лежи в затвора,
след като е работил за германците?
Уведоми ме веднага, ако се опита да напусне града.
Ще спрете ли за момент да изпием по едно питие, г-н Хоп...кинс?
Алисия, наистина ли полицията ви следи? Звучи вълнуващо.
Ще им дам да разберат утре... - Мисля, че пихме достатъчно.
Не ставай смешен. Това беше само за загрявка.
Всички тук украсяват стените си с препарирани риби.
Откъде ги имат? Не съм видял кьорава риба...
Да ти налея ли, хубавецо? Не съм ли те виждал някъде?
Няма значение. Обичам навлеците по партитата.
Не е навлек, аз го доведох.
Аз не бих имала нищо против да ме следи полицията.
Много мразя подмолни същества като полицаите да се промъкват след мен.
Все пак съм важна цел.
Съвсем скоро ще взривя Панамския канал.
Искаш ли малко лед? - Не, благодаря?
Не подхожда на момиче като теб да се тревожи за полицията.
Утре ще си далеч от това. - Така ли?
Отплаваме в 10 ч. - Просто ще отплаваме, така ли?
Видя ли риба, виждам и лъжливия й собственик.
Мисля, че няма да е лошо да смажем гърлата си.
По-добре да ставаме вече, Алисия. Трябва да съм на кораба в 9 ч.
Една седмица в Хавана и после всичко около баща ти ще е поутихнало.
Обичате ли ме, капитане? - Ти си много красива жена.
Ще пия още едно по този случай.
Къде отиваш? - На риболов.
По това време? - А вие? Няма ли да пиете?
Има ли значение времето? - Знаеш ли, харесвам те.
Ще се видим на борда, Алисия, утре в 9 ч.
Ще трябва да го обмисля.
Няма защо да стягаш багажа си, ще напазаруваме нужното в Хавана.
Ще трябва да го оставя тук докато дойде на себе си.
Съжалявам, но трябва да си ходите. Беше ужасно досадно парти..
Лека нощ! - Лека нощ!
Лека нощ, скъпа! - Лека нощ!
Останало е още за едно питие.
Жалко само за леда. - Какво?
Няма повече. - Кой го няма?
Ледът. Какво толкова ви харесва тази песен?
Текстът й е доста глупав.
Нищо друго не разсмива повече от любовните песни.
Така е.
Доста е задушно тук, нали?
Може би.
Какво ще кажеш...
...за един пикник?
Навън?
Твърде задушно е тук за пикник.
Ще го допиеш ли? - Ще е жалко да го оставя.
Ама че мъж!
Колата ми е отвън. - Естествено.
Ще направим ли една разходка? - С удоволствие.
Ами гостите ти?
Ще се оправят сами.
Аз... аз ще карам. Ясно ли ти е?
Май ще ти трябва яке. - На теб ще ти трябва.
Почакай! Нека ти сложа това. Може да настинеш.
Как се справям? - Горе долу.
Уплаши ли се? - Не.
Не, не се страхуваш от нищо, нали?
Не особено.
Ама че е мъгливо. - Това е косата ти.
Колко показва километражът?
105 км/ч.
Чакай да стигна 130 и ще ти замръзне усмивката.
Не обичам мъжете да ми се присмиват.
Ченге! - Какво?
Има полицай зад нас. Виж!
Писнало ми е от тях!
Иска да ти каже нещо.
Шофиране в нетрезво състояние.
Това ми е второ провинение. Отивам директно в затвора.
Цялото семейство - в затвора. На кой ли му пука?
Добре се забавлявате, нали?
Хора като теб трябва да са вече в леглата си.
Пияна значи. - Само за момент, полицай.
Замълчете, г-не! Не сте в позиция да ми противоречите.
Съжалявам, трябваше да ми кажете.
Всичко е наред. - Ще се оправите ли?
Няма проблеми. - Вие си знаете.
Къде е актът?
Не ми написа акт.
Как, как се казваш?
Девлин.
Показа нещо на ченгето и той ти отдаде чест.
Така ли? - Видях го.
Ах, ти подъл лешояд! Ти си ченге!
Добре, ще спорим по-късно.
Слез от колата ми! Слизай веднага!
Ще те откарам у вас. - Ще ме откараш, ама друг път!
Премести се!
Хайде!
Изчезни от колата ми, ченге такова!
Провали партито ми както онзи другия лешояд с очилата.
Остави ме! И ти ме следиш, за да ме използваш за нещо.
Слизай!
Ще се успокоиш ли?
Добре, премести се сега.
Няма да ти позволя...
Изпий това!
Добре.
Хайде, изпий го!
Цялото!
По-добре ли си?
Какво ти пука дали съм добре?
Ченге... такова.
За какво е всичко това?
Какви са ти намеренията? - Какви намерения?
За снощи. - Искам да сме приятели.
Приятели?! За да ме изработиш, нали?
Не, имам работа за теб. - Така ли? Не ми казвай.
Има само...
Има само едно нещо, за което ви трябвам на вас, ченгетата.
Може да забравите, г-н...
Девлин. - Какво?
Девлин. - Не съм доносник, г-н Девлин.
Възложиха ми да ви привлека за една работа в Бразилия.
Вървете си! Всичко това страшно ме отегчава.
Част от немците, които плащаха на баща ти, са в Рио.
Чувала ли си за Фарбен Индъстрис?
Казах ти, не ме интересува.
В Южна Америка има хора на Фарбен, изпратени там още преди войната.
Заедно с бразилските власти се опитваме да ги открием.
Шефът ми мисли, че ако дъщерята на... - На предател?
Мисли, че ще сте ни от голяма полза.
Може би ще ви се доверят.
Тъкмо ще се реванширате за постъпките на баща си.
Защо да го правя? - От патриотизъм.
Повдига ми се от тази дума. Не, благодаря.
Няма да се вържа на някакъв си патриотизъм или пък на патриоти.
Защо ли си мисля, че не е така?
С едната ръка размахвате знамето, а с другата бъркате в хорските джобове.
Тава е вашият патриотизъм. Задръжте си го.
От три месеца подслушваме къщата ви.
"Разговор между Джон Хюберман и дъщеря му Алисия,
18:30 ч, 9 януари 1946 г, Маями Бийч, Флорида"
Едно от доказателствата, което не използвахме в процеса.
Не искам да чувам това! - Отпусни се и слушай!
...пари в това, Алисия.
Още преди Коледа ти казах, че няма да го направя.
Помисли малко. Може да имаш всичко, което пожелаеш.
Работата е лесна. - Не ме интересува.
Това не е твоята страна, нали?
Майка е родена тук. Имаме американско гражданство.
Бъди разумна! В своята същност си оставаш германка.
Изслушай ме! Не знаеш към какво се стремим.
Знам към каква се стремите - ти и онези мръсни убийци.
Мразя те от мига, в който разбрах за това.
Дъщеря ми не може да ми говори така!
Не ме приближавай! - Алисия, по-тихо!
Мразя всички ви. И обичам тази страна.
Разбираш ли това? Обичам я.
Дори да обесят всички ви, няма да го направя.
Сега ме остави на мира и си върви преди да съм те издала.
Не искам да те виждам повече и да слушам за мръсните ти игрички!
Това нищо не доказва. Не го предадох.
Не сме очаквали да го направиш. Е, какво ще кажеш?
Върви си и ме остави на мира!
Искам сама да си направлявам живота. Да си прекарвам добре.
Това искам. Да се забавлявам с хора, които харесвам.
А не някакви двулични ченгета, които ще ме хвърлят на вълците.
Хора като мен...
които ще се държат подобаващо с мен и ще ме разбират.
Добро утро, Алисия!
Здравей! - Помислих си, че ще ти трябва помощ.
Отплаваме с прилива. Готова ли си? - Да.
Не ми казвай, че си забравила, скъпа. - Почти.
Ще ти помогна с багажа. Но не ти трябва нищо, имаме всичко на борда.
Благодаря. Сама ще се справя.
Акостирали сме до хотела. Знаеш къде.
Да. - Ама че си кукличка.
Най-милото момиче, което познавам.
До по-късно!
Какво реши? Самолетът излита утре рано сутринта.
Добре. Кажи му.
Ще и кажа.
Чао засега.
Привлекателен мъж.
Ще го срещаш често в Рио.
Не. Няма да се срещам с никакви мъже в Рио.
Ще трябва, това е началникът ни - Пол Прескот.
Каза ли ти нещо за работата?
Не. - Нищо не ти намекна?
Не. Но има новини за бащата ти - пристигнали са преди да излетим.
Какво за баща ми? - Починал е тази сутрин.
Как?
Капсула с отрова. - Самоубил се е?
Да, в килията си. Съжалявам.
Не знам, но се чувствам толкова зле.
Когато ми каза преди няколко години какво прави, всичко изгуби смисъл.
Не се вълнувах какво става около мен.
Но сега си спомням колко мил беше преди.
Колко мило се държахме един към друг.
Много мило.
Странно ми е,
сякаш това се е случило с мен, а не с него.
Вече не ми се налага да мразя нито него,
нито себе си.
Вече сме над Рио.
Да, над него сме.
Чудя се дали от посолството не могат да ми намерят прислужница.
Не ми пречи да чистя апартамента, но мразя да готвя.
Ще ги питам. - Питай ги също
какво ще върша и кога? - Добре.
Ще пиеш ли още нещо?
Не, благодаря. - Уиски и сода.
Какво става с мен?
Аз да откажа питие! Ама че промяна!
Няма да е за дълго. - Мислиш, че не мога да се променя?
Можеш, само че не знам колко време ще изкараш така.
Колко време? Ама че си мръсник, Девлин.
Добре. Трезва си от осем дни.
Доколкото ми е известно, нямаш нови завоевания.
Това си е постижение.
Осем дни. Това си е направо ново начало.
Наистина съм щастлива, Девлин. Защо не ми позволиш да съм щастлива?
Никой не ти пречи да си.
Защо не престанеш да мислиш като ченге поне за малко?
Винаги като ме погледнеш, виждам как си мислиш:
"Мошеник ли си, оставаш си такъв за цял живот."
Хайде! Хвани ми ръката!
Няма да те изнудвам след това.
Страхуваш ли се?
Винаги съм се страхувал от жените, но ще го преживея.
А сега се страхуваш от себе си.
Страхуваш се, че ще се влюбиш в мен.
Няма да ми е трудно. - Внимавай!
Харесва ти да ми се присмиваш, нали?
Не, присмивам се на себе си.
Представям си, че съм послушно дете
с чиста като роса душа.
Хубава фантазия. Какво следва?
Все пак мисля, че ще пия още едно.
Знаех си.
Нека да е двойно.
Защо не ми се доверяваш, Дев?
Поне малко.
Защо?
Знам защо, Дев. Тежко ти е.
Тежко ти е, защото си се влюбил в една алкохоличка,
която следеше в Маями. А това не ти харесва.
Неприятно ти е, нали?
Хората ще ти се смеят, недостижимият Девлин се влюбил в жена,
която не става за нищо.
Бедния Дев, да се влюбиш в грешното момиче. Сигурно е ужасно. Съжаляв...
Господа, уверявам ви, че тя ще е най-подходяща за работата.
Не ме притеснява момичето, а немския учен.
Защо не потърсим начин да ги арестуваме?
Безсмислено е. Дори да арестуваме водача им Александър Себастиан,
утре друг човек от Фарбен ще заеме мястото му.
Да, прав сте. Капитан Прескот, вашият план е най-добър.
Тя има доста опит с мъжете,
а ние искаме наш човек в къщата му.
Сигурни ли сте в този план?
Да. С наш човек вътре...
Говорихте ли с младата дама? - Не още.
Моят служител Девлин пристигна с нея преди ден.
Сега чакаме Себастиан да се върне в Рио.
Обясни ли й г-н Девлин каква ще е работата?
Не сме говорили с него за това. Но ви гарантирам, че всичко с нея е наред.
Сигурни ли сте за убежденията й? - Да, напълно.
Значи нищо няма да ни струва, ако продължим с вашия план.
Прекрасно. Веднага ще инструктирам Девлин.
Толкова е хубаво тук.
Хайде да не излизаме за вечеря. Да останем тук!
Трябва да се храним.
Ще хапнем тук. Аз ще сготвя.
Мислех, че не обичаш да готвиш.
Не, не обичам да готвя.
Но има пиле в камерата и ще го изядеш.
Кой ще мие приборите след това?
Ще ядем с пръсти.
Ами чинии?
Една за теб и една за мен.
Тогава би ли вечеряла с мен довечера?
С удоволствие.
Къде отиваш? - Ако ще оставаме тук,
трябва да звънна на хотела, може да има съобщения за мен.
Длъжен ли си? - Да, длъжен съм.
Ама че е странна тази любовна връзка.
Защо?
Може би заради това, че не ме обичаш.
Ало? Хотел Палас ли е? Говорите ли английски?
Обажда се Т. Р. Девлин. Има ли съобщения за мен?
Ако не те обичах, щях да ти кажа.
Не си ми казал нищо.
Действията говорят сами за себе си.
Има ли? Добре. Моля, прочетете ми го.
Прескот ме вика веднага.
Казал ли е защо? - Не.
Може би е за задачата ни? - Вероятно.
Да взема ли нещо на връщане?
Да. Какво ще кажеш за бутилка хубаво вино. Ще празнуваме.
Кога да се върна?
В седем.
Чао. - Чао.
Какво има, Девлин?
Не знам дали ще го направи. - Как така...
Не си ли говорил с нея? - Не знаех за какво става дума.
Значи няма да се съгласи?
Тя не е такава жена.
Не те разбирам.
Защо мислиш, че няма да е съгласна? - Ами, няма нужния опит.
Недей така! Какъв опит мислиш, че й липсва?
Не е обучена за такава работа. Ще я заподозрят на момента.
Г-ца Хюберман беше избрана не само заради баща й,
а и защото Себастиан я познава.
Да. Бил е влюбен в нея.
Не знаех.
Защо спорим за такива дреболии?
Имаме работа за вършене. Къщата на Себастиан е прикритие
за групата на Фарбен в Рио.
Трябва да внедрим г-ца Хюберман в тази къща и да разберем какво става там.
Сега се върни при г-ца Хюберман, за да й обясниш какво ще прави.
Ами... - Какво има?
Нищо, сър. - Мислех, че ще кажеш нещо.
Как ще стане срещата? - Вече го обсъдихме.
Най-добре ще е в клуба за езда.
Себастиан язди там обикновено сутрин.
Останалото зависи от теб и г-ца Хюберман.
Добре, Девлин, това е всичко. - Добре.
Дев, ти ли си? - Да.
Добре, че закъсня. Това пиле ме забави доста.
Какво казаха? Надявам се, че не съм го препекла много.
По едно време даже се запали.
Май по-добре да го нарежа тук.
Освен ако не го искаш на половинки.
Все пак ще използваме вилици и ножове.
Реших да сме прилични.
Тези всекидневни задължения не правят ли правят брака едно прекрасно нещо?
Май е хладно навън. Дали да не вечеряме вътре?
Случвало се е нещо подобно преди?
Какво става?
Не бъди толкова напрегнат. Проблеми ли има?
Кажи на мама какво има, хубавецо!
Тази тайнственост ще развали хубавата ми вечеря.
Хайде, г-н Ди, какво те мъчи?
След вечеря. - Не, сега.
Нека ти помогна. Дошло е времето
да ми кажеш, че имаш жена и две прекрасни деца
и това безумие между нас не може да продължава повече.
Май си чувала това доста пъти.
Както винаги удар под кръста.
Не е честно, Дев.
Стига! Трябва да говорим. Имаме работа за вършене.
Значи работа.
Спомняш ли си мъж на име Себастиан?
Алекс Себастиан? - Да.
Да, приятел на баща ми.
Падал си е по теб.
Не отвърнах на чувствата му.
Той е тук. Ръководи голям германски концерн.
Семейството му винаги е имало пари.
Част е от концерна, който изгради германската военна машина.
Нещо голямо? - Всичко сочи в тази насока.
Трябва да се свържем с него.
Хайде! Кажи ми всичко!
Ще се срещнем с него утре. Останалото зависи от теб.
Трябва да го обработиш и да го съблазниш.
Като Мата Хари - любов за пред вестниците.
Няма вестници тук. Трябва да го съблазниш.
Разбери какво става в къщата му,
какво правят хората край него и ни докладвай!
Предполагам си знаел за тази ми задача през цялото време.
Не. Току що разбрах за нея.
Каза ли им нещо?
В смисъл, че не съм подходяща за такива номера.
Мисля, че от теб зависи.
Ако искаш да се откажеш... - Сигурно си им казал:
"Алисия Хюберман ще превърне Себастиан в послушно кученце.
Винаги е била добра в това." - Не съм казал нищо.
Нито дума за бедната влюбена жена, която остави тук преди час?
Казах ти, това е задачата.
Не се мръщи, Дев!
Чакам да чуя нещо от моя мечтан любим.
Някаква забележка като:
"Господа, как смеете да предлагате Алисия Хюберман,
новата г-ца Хюберман, за такава противна работа?"
Не е смешно.
Искаш ли да приема работата?
Сама отговаряш за себе си. - Питам теб.
От теб зависи.
Мълчиш значи?
Скъпи, защо не им каза, кажи ми...
...че вярваш, че съм порядъчна вече и те обичам, и не съм както преди.
Чакам отговора ти.
Какъв човек си само!
Никога не си ми вярвал, нали? Нито капчица доверие.
Алисия е измет и ще си остане такава.
Дев! Дев!
Кога започвам работа?
Утре сутрин.
Не трябваше да я нареждам навън. Толкова е студено сега.
Какво търсиш?
Носех бутилка шампанско. Трябва да съм я оставил някъде.
Ако те пита, аз съм от авиолиния Пан Американ.
Пак Девлин? - Да. Връзки с обществеността.
Нещо друго?
Не, освен, че сме се запознали в самолета от Маями.
По-малко подробности.
Сигурна ли си, че е той? - Да.
Ще се изравним с тях, за да те забележи. Хайде!
Май никой не ме помни.
Себастиан ли беше това? - Да.
Ще яздим край него, може би ще те познае.
Скъпа ми Алисия, ще ми простиш ли за закъснението?
Събрание в последния момент. Получи ли съобщението ми?
Да. Всичко е наред, Алекс. - Колко мило, че си ме чакала.
Страхувах се, че ще избягаш. - Не се отказвам толкова лесно.
С нетърпение чаках да те видя пак.
Изморен съм.
Най-лошото нещо в бизнеса е, че започваш да изглеждаш по-стар.
Изглежда, при теб това не важи.
Четири години еднообразие и сивота. Ужасно е!
Алекс, сега ми изглеждаш по-млад.
Това е само временно явление. И то благодарение на теб, мила моя.
Винаги си ми действала ободрително.
Може би сега с теб в Рио,
освен ако не избягаш пак от мен...
Искаш ли още едно питие?
Да, благодаря. - Две мартинита.
Познаваш ли го?
Не. Но ми изглежда познат отнякъде.
Капитан Прескот, от разузнаването.
Тук е да шпионира за Вашингтон.
Американското посолство е пълно с такива като него.
Наистина ли?
Хубавец е, нали?
Алергична съм към американските агенти.
Не ми допадат особено.
Притеснявали ли са те тук?
Не, не още.
Имаше проблеми в Маями?
Да. Затова заминах веднага след процеса,
за да се отърва от постоянното им слухтене.
Чудех се защо остави баща си.
Той настояваше. Беше толкова себеотрицателен.
Притесняваше се за мен, молеше ме да замина.
Нямах представа, че ще умре.
Много неща сме изгубили.
Не трябва и душите ни да си заминат с тях.
Мога да ти помогна да забравиш.
Странно е...
но все едно съм си вкъщи, когато съм с теб.
Знаеш ли, мила моя, знаех си, че това ще се случи.
Онзи ден, когато се срещнахме, знаех си, че ако те видя отново,
ще почувствам същото както преди.
Същия глад.
Толкова си прекрасна, мила моя.
Сега пак ще заприличам на глупак.
Има друг, разбира се. Кой е той този път?
Този г-н Девлин, с когото беше?
Няма друг.
Изглеждаше ми настойчив.
Г-н Девлин ми досажда със своята настойчивост, откакто съм тук.
Срещнахме се в самолета от Маями. - Хубава двойка сте.
Алекс, г-н Девлин не ме интересува.
Бях толкова самотна онзи ден, че бих яздила и с Питър Рабит.
Нека се погрижа да не си самотна занапред.
Толкова е мило от твоя страна да забравиш каква бях навремето.
Мила моя, нека проверя твоето разкаяние още сега.
Ще вечеряш ли отново с мен утре вечер?
С удоволствие. - У нас.
Да, ще е чудесно. - Майка ми готви празненство.
И няма нищо против още един гост?
Старият приятел не е никога още един гост.
Ще поръчаме ли?
Да, умирам от глад. - Сервитьор!
Да видим сега, какво да поръчаме за първата ни вечеря заедно?
Добър вечер. - Много добре.
Хубава е, нали?
Искам да сложиш това. Наета е специално за случая.
Добре.
Бихте ли ми помогнали?
Какво? Разбира се. - Благодаря ви.
Значи ме познава?
Да, каза, че сте хубавец.
Да не повярваш! Съжалявам, че няма да бъда с вас.
Дев ще я прибере по-късно.
Опитай се да запомниш имената на хората, които срещнеш довечера.
Най-вече на мъжете. И особено тяхната националност.
Немците имате предвид, нали? Няма да ми е трудно.
Препоръчвам ви да не задавате много въпроси. Просто се ослушвайте.
Те са една ожесточена и отчаяна групичка. Не ги подценявайте!
Разбирам. Благодаря за инструкциите. Довиждане.
Между другото, ако няма нещо спешно за докладване
ви препоръчвам да не се срещате през следващите няколко дни.
В случай, че хората на Себастиан решат да те проверят.
Разбирам. - Това е. Късмет!
Довиждане. - Довиждане.
Добър вечер. Аз съм г-ца Хюберман.
Ще предадете ли на г-н Себастиан, че съм тук?
Г-ца Хюберман? - Да.
Извинете ме, че ви накарах да чакате.
Няма проблем. - Приличате много на баща си.
Аз съм майката на Алекс. - Познах ви, още като ви видях.
Алекс винаги ви се възхищавал. Вече разбирам защо.
Много сте мила.
Не свидетелствахте на делото на баща си. Стори ни се необичайно.
Баща ми пожела така. Не разреши на адвокатите си да ме призоват.
Чудя се защо ли.
Здравейте... Алисия.
Толкова се радвам. Запозна се с майка ми, нали?
Да, току що. - Не можа да се запознаеш с Алисия,
когато бяхме във Вашингтон, нали, майко?
Чудя се къде ли беше тогава.
Алекс, мисля, че трябва да се присъединим към гостите ни.
Мога ли да взема наметката ви? - Благодаря.
Г-це Хюберман, запознайте се с Ерик Матис.
Приятно ми е. - Приятно ми е.
Уилям Роснер.
Приятно ми е.
За мен е чест.
Емил Хупка.
Приятно ми е.
Очарован съм.
И г-н Нер.
И д-р Андерсън.
Д-р Андерсън.
За мен е удоволствие.
Д-р Андерсън е нашият почетен гост тази вечер.
Алекс, да не отегчаваме г-ца Хюберман с разни научни приказки.
Не преди вечеря.
Вечерята е сервирана, госпожо.
Д-р Андерсън, вие ще сте до мен, ето там.
Ерик, вие сте до г-ца Хюберман.
Госпожо, значи сте пристигнали от Испания наскоро?
Преди няколко седмици.
Пътуванията вече на са както преди. Всичко става толкова бързо.
Няма го чувството, че пътуваш за някъде.
Предполагам, че много скоро ще пътуваме
на ракетни кораби през океана.
Очакват ни странни неща.
Хубав ли беше филмът днес, Ерик? - Не, разочарован съм.
Сигурно е бил комедия. Ерик обича да ходи на кино, за да си поплаче.
Толкова е сантиментален.
Отнема ни почти толкова време да стигнем от града до летището,
колкото, за да прекосим Атлантика...
Господа, страхувам се, че трябва да се направи нещо относно Емил.
Не знам.
Беше неволна грешка. Човекът е изморен.
Не. Беше изключително опасна грешка.
Не му е първата. И преди имаше няколко пропуска.
Ще има още, ако позволим това.
Това е лошо. Много лошо.
Господа, оставете на мен да се справя с това.
Когато шофирате към Петрополис, пътят доста криволичи.
И е нависоко.
Има няколко опасни завоя.
Сигурен съм, че ще успея да убедя Емил да ме повози с колата си.
Трябва да си доста сръчен, за да скочиш навреме.
Просто трябва да внимавам повече, това е.
Последния път си ударих глезена.
Госпожата пита дали ще се присъедините
или ще пиете кафето си тук?
Ще пием кафето тук, Емил.
Господа, много съжалявам за тази ми проява.
Глупости. Всички имаме своите моменти.
Прекалено много се претоварваш. Не е ли така, Роснер?
Имаш нужда от почивка. Здравето ти е от голямо значение за нас.
Много сте мил. Наистина съм много изморен.
Така че, сега мисля... Ако предадете извиненията ми
на дамите, че си тръгвам толкова рано, тогава...
Емил, може би ще е по-добре да дойда с теб.
Ако възнамеряваш да караш сам по целия път до Петрополис,
ще ти дойде малко в повече.
Аз ще те закарам.
Не. Разстоянието е голямо.
Прекалено ще е да искам това от теб.
Глупости! За мен е удоволствие.
Хайде, Емил. Лека нощ, господа.
Лека нощ, Алекс.
Надявам се утре да си по-добре, Емил.
Благодаря. Много съжалявам,
че направих такъв скандал пред непознати.
Съжалявам много.
Алекс, благодаря за чудесната вечеря.
Предай на майка си, че десертът беше невероятен.
Г-ца Хюберман доста се забави.
Майко, необходимо ли е винаги да наричаш Алисия г-ца Хюберман?
Бих искал да си малко по-сърдечна към нея.
Мислех, че се държа доста добре.
Да не се е оплакала от мен? - Не.
Радвам се. - Може поне да й се усмихваш.
Няма ли да е прекалено, ако и двамата се хилим насреща й като идиоти?
Моля те, майко, опитвам се да се забавлявам.
Толкова ли е досадно, когато си с мен?
Не, изобщо.
Здравей. - Здравей.
Мислех, че те видях. - Как си?
Добре, благодаря. Ама че народ! - Да, наистина.
Къде са? - В ложа на трибуната.
Мисля, че не ни виждат - Алекс и майка му.
Недей да ми звъниш повече - чакай да се появя както сега.
Чуваш ли ме? - Да. Казвай.
Чувал ли си за д-р Андерсън?
Не. - Учен е.
Хубаво лице, около 60 годишен, посивяла коса.
Дълбоки бръчки по челото.
Висок или нисък? - Нисък.
Чувал ли си за Емил Хупка?
Не.
Вдигна скандал онази вечер за някаква бутилка вино.
Не беше доволен от реколтата?
Изглежда мислеше, че има нещо друго в бутилката.
А имаше ли? - Не, беше вино. Изпихме го.
Нещо друго интересно за него?
Не съм го виждала оттогава.
Нещо друго? - Нищо важно.
Може да добавиш още една подробност към доклада.
Каква е тя?
Може да добавиш Себастиан към списъка ми със завоевания.
Добра работа. - Това искаше, нали?
Стига!
Заложил ли си на надбягването? - Не.
Алекс казва, че номер 10 ще спечели. Познава собственика.
Благодаря за съвета. - Алекс каза, че са го пазили цял сезон.
Спомням си някои твои думи.
Че си нова жена. Душа чиста като роса, нали?
Идиот! Защо се измъчваш?
Знаеше много добре какво правя.
Така ли? - Можеше да ме спреш.
Но не пожела. Прати ме при него.
Не съм те пратил никъде. - Не ми ли каза да действам?
Мъжът не може да каже на жена какво да прави. Тя сама решава.
За малко да се хвана на евтините ти трикове,
че жена като теб може да се промени. - Отвратителен си.
Затова не се опитах да те спра. Решението трябваше да е твое.
Разбирам. Било е любовен тест.
Точно така.
Никога няма да ми повярваш, така че какво значение има?
И за двама ни е добре, че не го направих.
Казах си: "Никога не би могла да го направи".
"Любовта я промени изцяло".
Да ми беше казал поне веднъж, че ме обичаш, Дев.
Просто си отбелязала поредната бройка. Нищо лошо.
Мразя те. - Няма защо. Справяш се добре.
Номер 10 е начело. Изглежда Себастиан е бил прав.
Само това ли имаш да ми кажеш?
Избърши си сълзите, скъпа. Не се връзва с ролята ти.
Бъди нащрек! Работата не е лесна.
Усмихни се! Нашият човек идва.
Здравей, Алекс. Толкова е вълнуващо.
Прекрасен кон. Помниш ли г-н Девлин?
Приятно ми е. - Здравейте.
Алисия каза, че сте заложили на номер 10. Жалко, че не ми каза по-рано.
Довиждане. - До скоро, Дев.
Страхотно състезание. Трябва да си спечелил много.
Не гледах състезанието. - Не си ли?
Мисля, че те видях да го гледаш през бинокъла.
Гледах теб и приятеля ти, г-н Девлин.
Предполагам, затова ни остави с майка ми.
Имала си среща с него. - Не ставай смешен. Срещнах го случайно.
Сякаш не бързаше да се разделиш с него.
Той е... - Наблюдавах те.
Помислих си, че може би си влюбена в него.
Не говори така. Ненавиждам го.
Наистина ли? Доста е хубав.
Алекс, казах ти преди. Г-н Девлин не означава нищо за мен.
Искам да се убедя.
Би ли ме убедила, че г-н Девлин не означава нищо за теб?
Г-н Барбоса, радвам се да чуя, че планът ни върви толкова добре.
Този път разполагаме с нещо конкретно.
Какво е то, господа?
Професор Вилхелм Ото Ранслер работи тук в Бразилия.
Един от най-добрите немски учени. - Не знаех, че е тук.
Да. Живее и експериментира в къщата на Себастиан.
Наричат го д-р Андерсън.
Влезте.
Извинете, сър. Г-ца Хюберман иска да се срещне с капитан Прескот или г-н Девлин.
Какво? Тя тук ли е? - Да, сър.
Ами, поканете я, Риберо. - Да, сър.
Не ми харесва, че е дошла тук.
От известно време ме притеснява. Такъв тип жена.
Какъв тип жена, г-н Биърдсли?
Мисля, че никой не си прави илюзии относно репутацията й. Нали, Девлин?
Не, никакви даже.
Г-ца Хюберман не е била и никога няма да бъде дама.
Може да си рискува живота, но относно въпроса дали е дама
не може и да се сравнява с вашата съпруга, сър,
която живее във Вашингтон и играе бридж с други почтени и целомъдрени дами.
По-спокойно, Дев. - Съжалявам.
Мисля, че забележките за жена ми са твърде неуместни.
Вземам думите си назад. Извинете ме, сър.
Как сте, г-це Хюберман? - Здравейте.
Това са г-н Биърдсли и г-н Хулио Барбоса.
Заповядате! - Благодаря.
Моето правителство ви е дълбоко задължено, г-це.
Но се притесняваме от това ви посещение тук.
Съжалявам, но имах нужда от съвет и не можех да открия г-н Девлин.
Всъщност, нужен ми е преди обед.
Случило ли се е нещо?
Да, нещо доста смущаващо.
Г-н Себастиан ме помоли да се омъжа за него.
Какво? - Да не повярваш.
Иска да се оженим колкото се може по-скоро
и трябва да му отговоря до обед.
Но не знаех какво ще каже управлението за такова нещо.
Склонна ли сте да го направите за нас, г-це Хюберман?
Да, ако желаете.
Какво мислиш за това, Девлин?
Мисля, че ще ни е от полза.
Все пак си по-наясно със ситуацията от нас.
Може ли да попитам какво е накарало Себастиан да се реши на това?
Той ме обича.
И мисли, че и ти го обичаш?
Да, така мисли.
Господа, това е прекрасно.
Тогава... Тогава всичко е наред, така ли?
Ами, да. Бих казал.
Разбира се, това ще е перфектна женитба... за нас.
Обаче няма ли да ни забави малко?
Какво имаш предвид?
Г-н Себастиан е доста романтичен, нали, Алисия?
Да.
Тогава сигурно ще иска да заведе съпругата си на дълъг меден месец.
Няма ли да ни забави това? - Девлин е прав.
Не знам. Може да разчитаме на г-ца Хюберман
да се върнат обратно по-скоро.
Да, мисля, че ще мога да го уредя.
Всичко изглежда се уреди прекрасно.
Мисля, че не се нуждаете повече от мен, нали, капитан Прескот?
Искам да ви благодаря, г-це Хюберман.
Всичко досега беше водено с голяма прецизност.
Да. Благодаря ви много.
Сигурен ли си, че не е дошла тук заради теб?
Да се омъжи за богатия Алекс Себастиан?
Не ставай глупава. Тя не е знаела, че съм тук.
Ще го обсъдим по-обстойно довечера.
Няма да го обсъдим довечера.
Всички тези заядливи въпроси са израз на собствената ти ревност.
Винаги си ме ревнувала от всяка жена, с която съм бил.
Няма какво повече да обсъждаме.
Значи, си взел решение относно тази сватба?
Решението ми е, че сватбата ще е следващата седмица.
Ще е в тясна обстановка.
И двамата ще се радваме да присъстваш. Ако желаеш.
Добър вечер, сър. Госпожо. - Добър вечер, Джоузеф.
Джоузеф, не ми изглеждате особено весели тук.
Съжалявам, сър. Г-жа Себастиан не беше сигурна дали се връщате тази вечер.
Защо? Телеграфирах й.
Г-жа Себастиан ни освободи, сър.
Къде е майка ми? - Г-жа Себастиан си легна рано, сър.
Съжалявам, мила. Не е особено приятно подобно завръщане вкъщи.
Всичко е наред, Алекс. - Какво ще правим?
Да ни приготви ли Джоузеф нещо за ядене?
Ако искаш. Аз съм доста уморена.
Да се качваме направо? - Лека нощ.
Лека нощ, госпожо.
Искам да извадиш всичките ми рокли на леглата.
Не закачай нищо. Искам да знам къде е всяко нещо.
Джоузеф, проветри ли гардеробите? - Да, госпожо.
Това не е достатъчно голямо. Имам нужда от още място.
Заключена е. - Използваме го като склад.
Може ли ключа?
Нямам ключа, госпожо. - Къде е той?
Г-жа Себастиан разполага с всички ключове от къщата, госпожо.
Знаете ли къде е г-н Себастиан?
Мисля, че има бизнес среща в кабинета долу, госпожо.
Хупка ми липсва. Беше първокласен металург.
Лайкин е също толкова добър.
Така мислиш ти. Но не искам да критикувам.
За какво ме молеше? Да, искаше доклад.
Писмен доклад. - Приятели мои,
свърших моята работа.
Значи си успял? - Да.
Много съжалявам... - Няма нищо. Влез.
Не. Съжалявам, че те прекъсвам. Не знаех, че си зает.
Някои от гардеробите са заключени. Може ли ключовете за тях?
Извинявай. Забравих за ключовете.
Разбира се. Веднага ще ти ги дам.
Ей сега ще ти донеса ключовете, мила.
Майко? Майко?
Влез.
Майко, Алисия иска ключовете за гардеробите.
Мисля, че ще е по-безопасно да са у мен. Все пак...
Моля те, майко, дай ми ключовете!
Няма! Няма да ти дам ключовете и това е.
Майко, ще ми дадеш ли ключовете? Благодаря.
Ето ги и тях.
Страхувам се, че ще съм зает тази сутрин, мила.
Ще се видим на обяд. - Благодаря, скъпи.
Ключът е в г-н Себастиан, госпожо.
Това е винарската изба.
Значи трябва да търсим във винарската изба.
Ключът е в Алекс.
Вземи го!
Да го взема? Как?
Не живеете ли заедно?
Какво да търся, ако взема ключа?
Търсиш бутилка вино, като тази от вечерта с онзи инцидент.
Всички бутилки ми изглеждат еднакво. Не съм експерт.
Справяш се чудесно.
Не е забавно, Дев.
Не е ли малко късно за това?
Виж, защо не убедиш мъжа си да направи голям прием,
за да представи съпругата си на местното общество? Например другата седмица.
Защо? - Включете ме сред поканените
и ще се опитам да разбера какво има в тази винарска изба.
Не мисля, че съпругът ми се вълнува от подобни забави в момента.
Меденият месец не е свършил още, нали?
Не подценявайте чара си, г-жо Себастиан.
Ще се справите.
Не мисля, че ще ти е толкова лесно.
Той мисли, че си влюбен в мен.
Кажи му, че искаш да ме поканиш в къщата ви,
за да видя, че сте щастливо женени
и тогава страстта ми към теб може би ще утихне.
Звучи ми логично.
Добре. Следващата седмица. И вземи ключа.
Трябва да летя до Берлин, но ще се върна навреме.
Добре.
Ще те чакам с нетърпение.
За мен беше удоволствие, госпожо.
Изненадан съм, че г-н Девлин ще идва тази вечер.
Не мога да виня някого за това, че е влюбен в теб, скъпа.
Надявам се, че не му даваш някакви напразни надежди.
Ей сега идвам!
Скъпа.
Не че не ти вярвам, но на моята възраст
надушвам заплаха във всеки мъж около теб.
Ще ми простиш ли, че ти говоря за такива неща?
Приеми извинението ми.
Мисля, че вече може да се присъединим към гостите ни.
Струва ми се, че всички гости вече са тук.
Къде мога да открия Алекс Себастиан?
В салона, сър. - Благодаря.
Здравей, Дев. - Добър вечер.
Не си виждал къщата, нали?
Доста е голяма къщурката ви.
Нека те разведа да я разгледаш.
По-късно. Забеляза ни.
Девлин, радвам се да ви видя. - Добър вечер.
Съпругата ви беше така мила да ме покани.
И двамата ви поканихме, г-н Девлин. Да не забравяме за другите гости, скъпа.
Знаете ли какво... Извинете ме!
Г-жо Естерих, така се радвам да ви видя.
Няма да е лесно. - Защо?
Доста се е привързал към теб.
Ще ни следи отблизо.
Да, ревнува ме от всеки мъж край мен.
Откъде взе ключа, от ключодържателя му ли?
Да.
Дано има достатъчно алкохол и да не се налага да ходи до избата за още.
Не помислих за това. - Има такава вероятност.
Благодаря.
Г-н Девлин, помните ли ме? - Сеньора Ортиз.
Колко сте мил. Младите мъже обикновено бързо забравят.
Нещо, което обожавам... шампанско.
Може ли?
Джоузеф? - Госпожо?
Мислите ли, че има достатъчно шампанско за тази вечер?
Не знам, госпожо. Надявам се.
Добре ли прекарвате, г-н Девлин? - Да, благодаря.
Искам да ви питам за толкова много неща за Щатите.
Не съм чувала нищо от доста време. - Ще ви разкажа с удоволствие.
Ще ме извините ли? - Разбира се.
Ще трябва да побързаме. - Има време.
Няма. Джоузеф може да помоли Алекс за още вино.
Ще свърши по-бързо от предвиденото. - Съжалявам за това.
Гледа ли ни?
Да. По-добре излез сам в градината
и ме чакай отзад, аз ще ти покажа вратата на избата.
Хубав прием, нали? - Чудесен е.
Справяш се прекрасно. Гордея се с теб.
Г-н Девлин притеснява ли те? - Не, опитва се да удави мъката си.
Извинете ме. Ще помоля оркестъра да посвири малко бразилска музика.
Изпълняват валсове цяла вечер. - Върви, скъпа.
Това е вратата. - Добре.
Ще бъда при вратата към градината и ще ти кажа, ако има нещо.
Какво стана?
Виж! Много хубава реколта пясък.
Трябва да оставим нещата така както ги открихме.
Помогни ми да намеря бутилка вино със същия етикет като тези.
Не е пясък, нали?
Не, според мен е някаква метална руда.
Ама че е странно. - Ужасно ме е страх.
Представи си, че си чистачка. Чистачките не се страхуват.
Струва ми се, че сме много бавни. - Не се притеснявай.
Май чувам някой да идва. - Това ще е просто прекрасно.
Помисли си, ако слезе тук с Джоузеф. - Ще се получи неудобно.
Добре.
Хайде!
Някой идва!
Това е Алекс! Видя ни!
Почакай! Ще те целуна. - Не, ще си помисли, че ние...
Точно това искам да си помисли.
По-добре да останеш горе, Джоузеф. Ще имат нужда от теб.
Да, сър.
Дев, Дев.
Отблъсни ме.
Съжалявам, че ви прекъсвам в такъв момент.
Не можах да се противопоставя. Той е пил.
Значи той те е донесъл дотук.
Моля те, Алекс!
Обичаш го. - Разбира се, че не. Моля те, върви си!
Жена ви казва истината.
Познавах я и я обичах още преди да ви срещне.
Но не съм късметлия като вас. Съжалявам, Алисия.
Моля те, върви си! - Лека нощ!
Алекс, не бъди глупав. Слязох тук долу, само защото ме заплаши
че ще вдигне скандал, ако не говорим насаме.
Той те целуна! - Не можех да го спра. Опитах.
Ще говорим по-късно.
Гостите ти те чакат горе.
Ще отидеш ли при тях?
Г-н Девлин, много рано си тръгвате.
Налага ми се да ставам утре рано сутринта.
Благодаря ви и лека нощ!
Джоузеф! - Да, сър.
Вече може да слезем за виното. - Да, сър.
Знаеш ли, Джоузеф,
мисля, че може и да не сервираме повече шампанско.
Имаме още малко горе, нали? - Да, сър.
И малко уиски и вино?
Да, сър. - Мисля, че ще са достатъчни.
Много добре, сър.
Съжалявам за случилото се, Алекс.
Скъпа, никога няма да си простя, че се държах като някакъв хлапак.
Значи ми вярваш? - Разбира се.
Не си струва да го споменаваме пак. - Благодаря ти.
Ще се качиш ли? - Още не.
Д-р Андерсън ме чака в кабинета.
Приятни сънища.
Приемът се получи много добре.
Лека нощ! - Лека нощ!
Благодаря ти, че беше толкова мил.
Майко.
Защо си станал толкова рано?
Имам нужда от помощта ти. - Случило ли се е нещо?
Нещо наистина сериозно - Алисия.
Очаквах го.
Знаех си. Знаех си.
Какво е? Г-н Девлин?
Не.
Женен съм за американски агент.
Да. Сега всичко ми се изясни.
Знаех го, но не го виждах.
Избрали са я заради баща й.
Сигурно съм бил напълно побъркан,
за да се вържа на страстните й целувки.
Стига си хленчил!
Какво да правя тогава?
Нищо не мога да направя. Свършен съм.
Ще разберат. - Няма да разберат.
Ще разберат каква е жена ми.
Виж какво сториха с Емил Хупка, който не беше направил нищо.
Предадох ги, оплесках всичко. Нямам право на извинение.
Аз самият бих постъпил така - щях да убия нещастника, който ни е предал.
Няма защо да им казваме.
Матис е доста наблюдателен. - Да. Освен това и те мрази.
Но въпреки, че често те критикува, не може и
да си представи, че си женен за американски агент.
Защитава ни твоята огромна глупост.
Засега. - Алисия. Ще се погрижа за нея.
Не. Не така. - Бях до нея, гледах я, докато спеше.
Можех да... - По-тихо, Алекс!
Бързаш точно както при сватбата.
Тогава ме държеше настрана.
Нека сега се намеся.
Слушай ме. Никой не трябва да знае каква е тя всъщност.
Не трябва да има никакво съмнение относно нея, теб или мен.
Ще се движи свободно както преди.
Но в същото време ще е на каишка.
Няма да научи нищо повече, за което да информира своите хора.
Тя трябва да си отиде, но това трябва да стане постепенно.
Ако се разболее,
и ако остане болна, докато...
Изпий си кафето, скъпа. Ще изстине.
Ще излизаш ли днес, Алекс?
Не, мила. Имам да пиша писма. Ти какво ще правиш?
Ще пазарувам.
Искам да отида до Империале, може и до Космо,
ще видя дали нямат нови книги от Ню Йорк.
Ако ще ходиш там, ще провериш ли дали са пристигнали пурите ми?
Трябва да са около 1000. Ако са пристигнали,
помоли ги да ги сложат в хумидор.
Добре ли сте? - Да.
Светлината ме дразни. Имам главоболие.
Ще може ли? - Да, ще се погрижа.
Благодаря ви.
Знаете ли, на някои хора слънцето тук им идва в повече. Трябва да внимавате.
Може да се гордеете със себе си, г-жо Себастиан.
Пясъкът, който Девлин ни донесе, се оказа ураниева руда.
Вече знаем за какво става дума.
Задачата ви сега е да разберете, откъде идва този пясък.
Находището на уран е от голямо значение за нас
и доста хора ще работят по този въпрос.
Но вашата помощ е особено важна. - Добре.
Но не това е причината, заради която ви извиках тук днес.
Не е ли? - Не. Исках да ви кажа,
че до седмица ще сменя агента ви за свръзка.
Г-н Девлин ще бъде прехвърлен в Испания.
В Испания?
Той знае ли това? - Да.
Той помоли за прехвърлянето. - Защо?
Предполагам, че се е преситил на престоя си тук.
Значи иска да напусне Рио?
Да. Сигурно мисли, че в Испания ще му бъде по-интересно.
Да, сигурно е така.
Наистина интелигентен човек като него няма какво повече да прави в Рио.
Разбира се, работата вече е рутинна.
А дотогава ще докладвам на г-н Девлин както досега?
Да. Той ще е тук, докато пристигне новата ви свръзка.
Благодаря ви, капитан Прескот.
Ще се ослушвам за нещо ново. Довиждане. - Довиждане. И...
по-полека със слънцето, нали?
Скъпа, какво има?
Не знам. - Боли ли те нещо?
Замаяна съм...
Какво става?
Както вървяхме и нещо й стана.
Всичко е наред. Нека се приберем.
Извини ме за закъснението.
Цял ден съм на тази пейка - дойде ми в повече.
Рио може да е доста скучен град.
Нещо ново?
Нищо. Нещо ново при теб?
Нищо.
Някакви семейни скандали след онази нощ?
Не. - Нещо за онзи пясък?
Не. Нищо засега.
Просто приятелска среща значи?
Малко свеж въздух.
Не ми изглеждаш добре.
Болна ли си?
Не. Махмурлук.
Връщаш се към бутилката?
Прави домакинската ми работа... по-приятна.
Голямо ли беше партито? - Само семейството.
Добре сте си прекарали. - Просто убиваме скуката.
По-полека с този алкохол.
Не е лесно да живееш в Рио, не мислиш ли?
Не е лош градът.
Изглеждаш ми доста разбита, ама че вечер е било.
Да, беше.
Ако ще я караш така, давай! Приятно изкарване.
Няма причина да спираш. - Точно така, Дев.
Това е твое. Трябваше да ти го дам по-рано.
Какво е това? - Шалче, даде ми го веднъж
в Маями.
Подреждаш си нещата?
Довиждане, Дев.
Какво имаш предвид с това "довиждане"?
Нищо. Просто довиждане.
Свежият въздух май не ми се отразява добре.
Седни. Още си пияна.
Не искам.
Къде отиваш?
Обратно... вкъщи.
Не се грижиш за здравето си, Алисия.
Чувствам се много по-добре.
Изглеждаш ужасно.
Кръговете под очите ти.
Милото ми дете, трябва да отидеш на лекар да разберем какво става.
Не обичам лекарите.
Винаги искат да те тикнат в болница.
Може би трябва да влезеш в болница.
Кажи ми, кога за първи път се почувства зле?
Не си спомням.
Може би на приема... Така мисля.
Все още си мисля, че едно пътуване по море ще ти се отрази много по-добре.
Една малка екскурзия. Да речем Испания?
Ще те изпълни с енергия.
Не, корабите не ме вълнуват особено.
Може да отидем заедно, мила,
ако можеш да оставиш Алекс за няколко седмици.
Предпочитам да съм с Алекс, отколкото да ме люшкат вълните.
Винаги хващам морска болест.
Може пък да отидете на планина?
Въздухът е свеж и чист...
Аз заминавам следващата седмица.
Заминавате ли? Жалко. Ще ни липсвате.
Да. Не мога да отлагам повече работата си.
Ако дойдете с мен, няма опасност да хванете морска болест.
Планината Иморез е толкова красива, обсипана с цветя и...
Алисия има нужда от почивка, а не да катери планини.
Чувала съм за Иморез.
Така ли?
Да.
За красивите градчета на местното население.
В Леополдина ли ще ходите?
Не. Ще ходя в Санта Ма...
Искаш ли още малко бренди, Ото?
Не, благодаря.
Никога не пия повече от едно. Понякога дори едно ми идва в повече.
Ще си допия кафето.
Не! Това не е чашата ви! - На Алисия е...
Извинете ме.
Алекс сигурно е прав, мило дете.
Когато си млад, почивката е най-доброто лекарство.
Полежете няколко дни,
почетете малко, забравете за проблемите,
ще се почувствате толкова добре сякаш сте били на морско пътешествие.
Когато се върна, ще сте здрава
и ще ни радвате пак занапред.
Извинете ме, искам да си легна. Чувствам се...
Боли ли те пак, скъпа? - Съжалявам, че пак се оплаквам.
Да те заведа ли в стаята ти?
Може ли да ти помогна, мила?
Искаш ли малко гореща вода?
Не, моля. Не се притеснявайте.
Ще се оправя.
Ако не се чувства по-добре сутринта, настоявам да извикате лекар.
Не ми изглежда добре, Алекс.
Притеснява ме състоянието й.
Страхувам се, че е много болна.
Алисия! Алисия! - Джоузеф! Джоузеф!
Помогни ми да я отнеса в стаята й. - Сложете я в леглото.
Хайде, мила.
Казах ви, че е болна.
Хайде! Не се напрягай.
Не говори.
Не! Вървете си! Не!
Не! Не искам!
Това е някакъв спазъм. Не вярвам да е сериозно.
Трябва да извикаме лекар.
Бедното дете е в ужасна болка. Ще се обадя в болницата.
Ще повикам лекар. - Не се тревожете, Ото.
Ще намерим лекар... най-добрия.
Ще се погрижим за нея.
Джоузеф, изключи телефона.
Има нужда от пълно спокойствие.
Изнесете го от стаята, Джоузеф.
Пет дни значи?
Трябва да е било страшно празненство. - Не съм сигурен.
Каза, че е била пияна миналата седмица, когато я видя.
Да, но имах време да размисля. - Какво да размислиш?
За пиенето й. Не ми се вярва.
Защо би те лъгала за това?
Не знам. Но не беше пияна.
Беше болна. - Може би затова не се появява.
Сякаш не беше на себе си. - Звучи ми като махмурлук.
Мисля да я навестя. - Чакай малко!
Не ми се иска да развалиш всичко. Смятам да приключим случая до няколко дни.
Нищо няма да разваля. Просто приятелско посещение.
Приятел съм на семейството.
Добре. Отивай, щом искаш, но без излишни рискове.
И ми се обади, като се върнеш.
Разбира се. - Добре.
Добър вечер, сър. - Добър вечер.
Има ли някой вкъщи? - Да, сър.
Бихте ли казали на г-н Себастиан, че г-н Девлин е тук.
Какво има, Джоузеф? - Съжалявам, сър,
но г-н Себастиан не иска да бъде безпокоен.
Спи ли? - Не, сър.
В кабинета си е заедно с бизнес партньори.
Ще се бави ли много? - Не знам, сър.
Г-жа Себастиан вкъщи ли е? - Да, сър.
Бихте ли я повикали? - Страхувам се, че не мога.
Г-жа Себастиан е много болна и е на легло.
Съжалявам за това. Откога е болна?
От седмица. - Била ли е на лекар?
Мисля, че да. Много се тревожим за нея.
Ако изчакате тук, г-н Девлин, ще повикам г-н Себастиан.
Добре.
Извинете ме, сър. - Какво има, Джоузеф?
Г-н Девлин е тук, сър.
Кажи му, че идвам след минута. - Да, сър.
Продължете, професоре. Това ми звучи сериозно.
На мен също. Какво стана в понеделник?
Същото.
Когато тръгнах от банката, някакъв мъж ме последва.
Тази сутрин отидох до бюрото за продажба на билети
и същият мъж стоеше до мен.
Алисия! Алисия!
Дев.
Алисия, какво ти има?
Толкова се радвам, че дойде.
Аз също. Не можех да стоя повече,
да чакам и да се тревожа.
Онзи ден нямаше махмурлук.
Беше болна. Какво ти има?
Да, болна съм.
Какво ти има, Алисия?
Дев. - Какво ти има, скъпа?
Те ме тровят.
Не можах да се измъкна.
Опитах, но бях твърде слаба.
Откога?
От приема насам.
Алекс и майка му са разбрали.
Хайде! Опитай да станеш.
Изправи се. Ще те измъкна оттук.
Мислех, че си заминал.
Не, трябваше да те видя, да ти кажа нещо.
Исках да се махна оттук, защото те обичам.
Не издържах повече да те виждам с него.
Значи ме обичаш.
Защо не ми каза по-рано?
Знам.
Не можех да разсъждавам правилно.
Бях пълен глупак, раздиран от мъка.
Толкова ме болеше, че не съм с теб.
Обичаш ме.
През цялото време, от самото начало.
Облечи наметката.
Хайде! - Добре.
Опитай се да стоиш изправена. - Добре.
Дев, страхувам се,
че няма да мога, защото ми дадоха приспивателно.
Стой будна! Говори ми!
Добре. - Имаш ли палто?
В гардероба.
Не искаха другите да разберат за мен.
Говори ми!
Какво стана?
Какво се случи? - Алекс разбра.
А другите не знаят? - Те ще го убият, ако разберат.
Убиха Емил.
Боли ли те? - Не съм сигурна. Приспивателното.
Краката ти. - Да.
Кажи го пак. Държи ме будна.
Обичам те.
Изправи се! Изправи се!
Хайде! Събуди се! Говори ми!
Д-р Андерсън...
Хайде, говори ми!
Пясъкът идва от планината Иморез.
Ще го намерим.
От град, чието име започва със Санта Ма.
Добра работа. Ще се погрижим.
Хайде! Стой будна! - Страх ме е!
Дев, страх ме е. Те са тук. Няма да успеем.
Никога не ме оставяй!
Няма да се отървеш от мен занапред.
Няма и да се опитам.
Приготви се. Идва.
Какво правиш, Алисия? Какво става, г-н Девлин?
Водя я в болницата, за да изчистят отровата от нея.
Отрова? - Ами ако приятелите ти долу разберат?
Може да ги осведомим. - Връщам я в стаята й.
Само опитай и ще разбереш какво означава гюрултия.
Алекс! Той знае ли?
Да. - Какво става, Алекс?
Алисия! - Зле ли е?
Да. - Хайде!
Добре, скъпа. Тръгваме.
Не си забравил какво сториха с Емил, нали, Себастиан?
Помогни му, Алекс.
Виждам, че не сте изгубили разсъдъка си, госпожо.
Не се страхувам да умра.
Открива ви се възможност да им кажете коя е тя. Тук и сега.
Имаш ли нужда от помощ, Алекс?
Не, ще се справим. - Къде ще я водите?
Отговори на въпроса, Себастиан. - В болницата.
Алекс, говори им, бързо!
Радвам се, че я водите.
Не трябваше да се бавите толкова, Алекс.
Ами сега, какво да правя, да стрелям ли?
Дръж се, остават още 20 метра.
Какво става, Алекс?
Ами... тя припадна.
Г-н Девлин я е чул да вика, докато ме е чакал. Хайде, Алисия.
Да, като видях състоянието й, веднага позвъних в болницата.
С кола ли сте, г-н Девлин? - Да, отпред е.
С тях ли отивате, госпожо?
Не, Алекс ще ми звънне. Ще чакам тук.
Бедното дете.
Как се чувстваш? - Малко съм замаяна.
Поеми си дълбоко въздух. - По-бързо.
Чакайте! Трябва да съм с нея! - Няма място, Себастиан.
Трябва да ме вземете, наблюдават ме. - Оправяй се сам.
Моля ви, вземете ме! Моля ви!
Няма телефон в стаята й, за да звъннат до болницата.
Алекс, би ли влязъл вътре?
Искам да говоря с теб.
Превод: Zvan