Вие изслушахте фактите по този сложен процес за убийство от І-ва степен,
което е най-тежкото обвинение в нашите наказателни съдилища.
Чухте показанията, запознаха ви със закона и тълкуването му по това дело.
Вашата задача е да отделите фактите от хипотезите.
Един човек е мъртъв, животът на друг е поставен на карта.
Ако имате основателни причини да се съмнявате във вината на подсъдимия,
трябва да го обявите за невинен.
Ако имате такива съмнения,
трябва да го обявите за виновен.
Каквото и да решите, присъдата ви трябва да бъде единодушна.
Ако присъдите "виновен",
подсъдимият няма право на помилване.
Наказанието в този случай е смъртна присъда.
На плещите ви ляга огромна отговорност, господа.
Резервните заседатели са свободни.
Титулярите могат да се оттеглят.
Дъвка? - Не, благодаря.
Не иска да помръдне.
Ще ви помогна. - Така.
Сутринта звънях на синоптиците,
днес ще е най-горещият ден през годината.
Поне климатик можеха да сложат.
Вашето име, сър? - Ето го, тук.
Е, господа, всички сте тук.
Ако имате нужда от нещо, аз ще бъда пред вратата. Само почукайте.
Не знаех, че ще ни заключат.
Естествено, че ще ни заключат. Вие какво мислехте?
Просто не го допусках...
За какво е това? - Можем да гласуваме с бюлетини.
Чудесна идея, можем да го направим сенатор.
Как ви се видя? - Не знам, беше интересно.
За малко щях да заспя... Досега не съм бил заседател.
Аз пък съм бил много пъти.
Тези адвокати ми лазят по нервите,
само преливат от пусто в празно... Случаят е напълно ясен.
Такава им е работата. - Законът е калпав.
Ако зависеше от мен, хлапетата щяха да отнасят пердаха,
още преди да направят поразиите. Да започваме, а?
Дадено, всички си имаме работа.
Можем да почакаме малко. Един от нас е в тоалетната.
Трябва ли да седим на един ред?
Не знам, сигурно.
Извинете, това е моето място. - Съжалявам.
Всичко е наред.
Хубава гледка, a?
Какво мислите за случая? На мен ми беше доста интересен.
Нямаше сериозни "бели петна". Извадихме късмет с това убийство.
Делата за обири и грабежи са ужасно скучни.
Я, това сградата "Улуорт" ли е? - Да.
Цял живот живея тук, а никога не съм влизал в нея.
Тоя процес ми прилича на лош филм.
Ами онзи момент, с ножа?
Кой зрял човек ще повярва на подобна измишльотина?
Знаете с какво си имаме работа.
Да, предполагам.
Да... Клаксонът ви работи, сега пробвайте фаровете. Настинал ли сте?
Да, настинките през лятото направо могат да те погребат.
Вярно е, наскоро и аз боледувах.
Г-н председател, да започваме! - Онзи още е в тоалетната.
Какво ново, сутринта не успях да прегледам вестника.
Чета данните от борсата.
Там ли работите? - Аз съм брокер.
Аз пък имам фирма за куриерски услуги:
компания "Позвъни и изпрати", жена ми измисли името.
Имам 37 служители, започнах от нищото.
Е, господа, да заемем местата си.
Ще свършим бързо, нали? Имам билет за мача довечера.
"Янките" срещу "Кливлънд". За нашите играе Маджелуски,
страхотно хлапе,
хвърля невероятни топки.
И вие сте фен на бейзбола, нали? Къде да сядаме?
Няма да е зле да седнем по реда на номерата.
Първи, втори, трети... Ако не възразявате.
Че какво значение има? - Ами така е редно...
Хубаво.
Какво мислите за прокурора? - Моля?
Постъпи много умно като разгледа обвинението точка по точка.
Силно ме впечатли. - Да, справи се професионално.
Бива си го, наистина си го бива.
Моля за тишина, момчета. Започваме.
Казах, че започваме.
Господинът при прозореца...
Започваме. - Извинете.
Най-хладнокръвно убил баща си. - Непрекъснато стават такива неща.
Може би баща му е вдигнал ръце
и си е получил заслуженото. Схващате ли ми мисълта?
Всички ли са тук? - Възрастният човек още е вътре.
Бихте ли го повикали? - Да.
Вие сте привърженик на "Янките"? - Не, на "Балтимор".
На "Балтимор" ли?
Че те са големи слабаци.
Само пазачите им са добри.
Започваме. - Извинете, господа,
че ви накарах да чакате. - "Балтимор"...
Моля за вашето внимание. Можете да процедирате както искате,
няма да ви ограничавам с правила.
Първо можем да дебатираме и после да гласуваме...
Или можем направо да гласуваме.
Мисля, че е редно да гласуваме предварително.
Ами, да, хайде да гласуваме и да се махаме оттук.
Добре. Знаете, че обвинението е в убийство от І-ва степен.
Ако го обявим за виновен изпращаме подсъдимия на... стола.
Законът не предвижда по-лека присъда.
Мисля, че го знаете.
Така. Има ли някой, който не иска да гласува?
Тогава не забравяйте, че резултатът трябва да е 12:0,
така повелява закона. Готови ли сме?
Който гласува за "виновен" да вдигне ръка.
1, 2, 3, 4, 5, 6, 7,
8, 9, 10, 11.
11 гласуваха за "виновен".
Кой гласува "невинен"?
Един заседател, добре.
11 са за "виновен", 1 е против. Е, вече знаем становищата си.
Винаги се намира по един...
И какво ще правим сега?
Ще дебатираме.
Наистина ли го мислите за невинен?
Не знам. - Нали чухте какво е сторил?
Това хлапе е опасен убиец.
Той е само на 18 години.
Достатъчно е голям. Забил е нож в гърдите на баща си.
Доказаха го по 12 различни начина.
Искате ли да ви ги припомня? - Не.
Тогава какво искате? - Да поговорим.
Какво има да говорим? 11 от нас смятат, че е виновен.
Никой не се съмнява, освен вас.
Вярвате ли на неговата версия?
Не знам, по-скоро не. - Тогава защо гласувахте "невинен"?
11 от нас гласуваха "виновен".
Не ми беше лесно да вдигна ръка и да изпратя момчето на смърт.
Че на кой му е лесно? - На никого.
Мислите, че гласувах прибързано? Според мен той е виновен
и няма да промените мнението ми, ако ще и да говорите сто години.
Не искам да ви разубеждавам,
просто тук става дума за живота на един човек.
Ами ако сгрешим? - Ами ако тая сграда се срути?
Предположения - колкото искаш... - Точно така.
Какво, като сме решили бързо? Какво, ако го решим за 5 минути?
Нека да помислим поне час. Мачът започва чак в 20 ч.
Някой иска ли да каже нещо? - Аз бих постоял един час.
Сега ще ви кажа един виц... - Не сме се събрали за това.
Добре, вие кажете за какво сме се събрали.
Знам ли, може би няма причина.
Вижте, хлапето е живяло тежко:
родило се в бордей, майка му умряла, когато е бил на 9,
живял година и половина в сиропиталище,
докато баща му е лежал в затвора.
Гадно начало, нали?
Това хлапе е диво и озлобено,
защото всеки ден някой му е загрявал врата.
Изкарал е едни ужасни 18 години. Дължим му поне няколко думи.
Нищо не му дължим, господине. Процесът беше напълно справедлив.
Хлапето извади късмет, че изобщо стигна до съда...
Вижте, всички сме зрели хора.
Чухме фактите и видяхме що за стока е това хлапе.
Прекарах живота си.
сред такива като него и знам, че те са лъжци по рождение.
Говорите като невежа! - Слушайте...
Мислите ли, че по рождение имате монопол върху истината?
Трябва да му обясним някои неща.
Не сме на църква, без проповеди. - Имаме работа да вършим. Хайде.
"Райс Попс", в агенцията работя върху този продукт.
"Подскачащата закуска."
Аз го измислих. - Много оригинално.
Ако обичате... - Извинете. Навикът да си драскам...
ми помага да мисля по-ясно... - Хубаво, но имаме работа.
Вероятно, господинът, който е на друго мнение,
би могъл да ни обясни мотивите си, за да ви посочим къде грешите.
Хрумна ми идея, която не съм обмислил внимателно,
но вероятно ние трябва да го убедим, че той греши, а не останалите.
Всъщност, идеята не е добра. - Напротив, много е добра.
Да започнем по реда на номерата.
Вие сте първи.
Трудно ми е да намеря думи...
Просто мисля, че е виновен.
Мисля, че стана ясно от процеса. А и никой не доказа противното.
Никой не беше длъжен да го стори.
Прокурорът трябва да докаже вината, пише го в Конституцията.
Да, знам. Имах предвид, че...
... той просто е виновен. Нали са го видели?
Ще ви кажа какво мисля и аз. Не съм емоционално обвързан
и ще говоря само върху фактите.
Първо,
старецът живеел под стаята, в която е извършено убийството.
10 мин. след полунощ той чул силен шум от боричкане.
Заслушал се какво става.
Хлапето изкрещяло "Ще те убия!"
После трупът паднал на пода.
Отворил вратата и видял момчето да тича надолу по стълбите.
Извикал полицията и те намерили бащата със забит в гърдите нож.
Патологът установил, че смъртта е настъпила около полунощ.
Пред фактите и боговете мълчат. Хлапето е виновно.
Аз също съм сантиментален, знам, че хлапето е едва на 18,
но трябва да си плати за стореното - Съгласен съм с вас.
Свършихте ли? - Следващият.
Версията на момчето е неиздържана.
Той твърди, че по време на убийството е бил на кино,
а час по-късно не помни кой филм е гледал и с кои артисти.
Никой не го е видял в киното.
Недвусмислено го доказа и жената.
Точно така, тя е видяла убийството. - Момчета, спазвайте реда, а?
Един момент.
От жегата жената не могла да заспи.
Отишла до прозореца и видяла как
отсреща хлапето забива ножа в гърдите на баща си.
Часовникът показвал 00.10ч. Всичко съвпада.
Тя познава момчето от дете,
прозорецът му е точно срещу нейният. Тя се закле, че го е видяла.
През прозореца на минаващото метро.
В него не е имало пътници. Отивал е към депото.
Вагоните са били тъмни, а и в съда доказаха,
че през прозорците на тъмния вагон можеш да видиш какво става отсреща.
Доказаха го. - Нека ви питам нещо.
Защо вярвате на жената, а не на момчето?
Нали и тя е от, "онези типове"?
Вие сте голям умник, а? - Спокойно, господа.
Хайде, седнете. Седнете. - За какъв се мисли този?
С кавги до никъде няма да стигнем.
Кой е следващият? - Той, заседател №5.
Може ли... да се въздържа?
Ами, имате това право.
Следващият господин?
Как да ви кажа... Не знам.
Уверих се, че е виновен още в началото на процеса.
Исках да чуя мотива.
Той е много важен, защото, няма ли мотив, няма и дело.
Показанията на съседите, които живеят срещу хлапето,
бяха много убедителни. Те не споменаха ли нещо за...
... скандал между бащата и сина около 19 ч. същата вечер?
Може и да греша, но... - Било е 20 ч., а не 19 ч.
Чули скандала, но не разбрали защо е. Чули бащата да удря сина 2 пъти
и той избягал разстроен. Какво доказва това?
Нищо не доказва, просто... - Не доказва ли мотива?
Прокурорът заяви, че го доказва, но според мен не е така.
Бил е малтретиран. Цял живот момчето е търпяло насилие.
Това било станало нещо нормално за него.
Не вярвам поредните два шамара да са го подтикнали към убийство.
Може би точно те са били капката, която е преляла чашата...
Искате ли да допълните нещо?
Не.
А, Вие? - Знам ли, всичко е ясно.
Колкото и да приказвате, фактите са си факти.
Хлапето си е престъпник, погледнете досието му:
На десет е бил в съда за малолетни. Съден е като престъпник.
15 годишен попада във възпитателно училище заради кражба на кола.
Арестуван е за грабеж, два пъти - за бой с нож...
Тоя умее да върти ножа, прекрасно момче, няма що...
От 5 годишен баща му редовно го пребивал с юмруци.
И аз бих го пребивал...
Днешните хлапета са разхайтени.
Навремето ние се обръщахме към бащите си със "сър".
Днес никой не нарича баща си "сър".
Защото това вече не е важно.
Имате ли деца? - Три.
Аз имам едно.
Той е на 22 години.
Когато беше на 9 избяга, за да не го набият.
Така се засрамих, че ми идеше да повърна.
Казах му, че ще го направя мъж, каквото и да ми струва това.
И го направих мъж...
Когато беше 16 годишен и ние се скарахме.
Удари ме в челюстта, той вървеше едричък...
Не съм го виждал от 2 години.
Хлапета.
Здравето си даваш за тях, а те...
Да продължаваме - Струва ми се, че се отклонихме.
Ясно, момчето е израсло в лоша среда.
Но нашата задача е да решим дали е виновен или не,
а не защо е израсъл такъв.
Той е роден в бедняшки квартал, в който се въдят престъпници.
За никого не е тайна, че тези деца са обществено зло.
Прав си, братко. Децата от тези квартали са боклуци.
Чакайте малко, и аз израснах в бедняшки квартал.
Един момент... - Моля ви...
Играех в задните дворове, които бяха препълнени с боклук.
Сигурно още мириша... - Виж, синко, нямах предвид теб.
Хайде, седни. Не е нищо лично.
Не се засягай, приятел.
Много добре го разбирам...
Добре, нека не си губим времето с препирни.
Вие сте наред. Заповядайте.
Нали идеята беше да ме убедите, че не съм прав?
Точно така, забравих.
Нали той ни задържа тук? Нека чуем и неговите мотиви.
Избрахме определен принцип и трябва да го спазваме.
Стига детинщини.
В какъв смисъл? - В буквалния.
Опитвам се да опазя реда.
Какво се разбесняхте? Успокойте се. - Вие не можете да ме успокоите.
Ако искате, вие поемете нещата, аз ще си мълча.
Какво се палите толкова?
Успокойте се. - Не ме успокоявайте,
а заемете председателското място. - Не се заяждайте за глупости.
"Глупости"? Тогава опитайте вие. - Никой не иска да ви сменя,
Справяте се чудесно. Седнете.
Хайде, кой ще се изкаже?
Ако ви интересува моето мнение, ще ви го кажа.
Правете каквото искате. - Няма да изръся нещо гениално.
И аз знам същото като вас.
Според показанията момчето излиза виновно, и може би е.
Шест дни слушах показания и всички бяха толкова категорични,
че този процес
започна нещо да ме съмнява. Нищо не е 100% сигурно.
У мен възникнаха много въпроси
и ми се стори, че защитникът не води добре кръстосаните разпити.
Той пропусна доста подробности...
Какви подробности?
Трябва ли да питаш за очевидното?
Но е възможно и адвокатът да се прави на кръгъл глупак, нали?
Все едно слушам зет си...
Непрекъснато се поставях на мястото на хлапето.
Аз бих поискал друг защитник. Ако животът ми бе поставен на карта,
щях да си намеря адвокат, който щеше да разбие свидетелите.
Вижте, имаме само един очевидец.
Другите чули или видели момчето след убийството,
но прокурорът има само двама свидетели.
Представете си, че те грешат...
Как така ще грешат?
Не може ли да бъркат? - Нали дадоха клетва?
Те са само хора. Хората грешат. Възможно ли е да грешат?
Ами не, не мисля. - Знаете ли го със сигурност?
Никой не може да го знае, това не е точна наука.
Именно....
Да говорим по същество.
Какво ще кажете за ножа, забит в гърдите на бащата?
Сега други са наред да говорят. Не трябва ли да караме по реда си?
Ще говорят, замълчете.
Нали момчето си призна, че купило ножа в нощта на убийството?
Да поговорим за ножа.
Г-н председател, може ли да видим пак ножа?
Какво ще го гледаме, нали вече го видяхме?
Негово право е да го поиска.
Бихте ли ни донесли ножа?
Покупката на ножа е неопровержимо доказателство.
Съгласен съм. - Добре. Да разгледаме фактите.
Първо, момчето призна, че е излязло от къщи в 20 ч.,
след като баща му го шамаросал.
Не, не го е шамаросал, а го бил с юмруци, има разлика.
Добре, баща му го ударил.
Второ, той отишъл директно в заложна къща, откъдето купил този...
... автоматичен нож.
Да, и това не е обикновен нож, бил с резбована дръжка.
Собственикът на заложната къща каза, че е имал само един от този вид.
Трето, момчето срещнало приятели пред таверната към 20.45 ч., нали?
Да, така е.
Той поприказвал с приятелите си около час и си тръгнал към 21.45 ч.
Тогава им показал и ножа.
Четвърто, доказаха, че убийството е извършено със същия нож.
Пето, момчето се прибира към 22ч.
Тук вече версиите на прокурора и на момчето се разминават.
То твърди, че е отишло на кино към 11.30ч.,
че се е прибрало към 3:10 ч. и заварило мъртвия си баща.
И двамата детективи го хвърлили надолу по стълбите...
Какво е станало с ножа? Момчето твърди, че е изпаднал
през дупката в джоба му у дома, преди да иде на кино
и че повече не го е видял.
Очевидно е, че не е ходил на кино:
не са го видели да излиза от къщи, не са го видели в киното,
той не помни заглавието на филма...
Истината е друга:
той е останал у дома, отново се е скарал с баща си,
наръгал го и избягал в 00.10 ч.
Дори се е сетил да избърше отпечатъците си по ножа.
Нима твърдите, че ножът е изпаднал на улицата,
някой го е намерил, отишъл у тях
и го е изпробвал колко е остър в бащата на момчето?
Възможно е и друго, момчето е изгубило ножа,
а някой друг да е убил баща му с подобен нож.
Разгледайте го хубаво.
Това е твърде необикновен нож.
Досега не бях виждал такъв.
Искате да повярваме в едно невероятно съвпадение.
Но съвпадението е възможно. - Аз пък казвам, че не е възможно.
Какво е това?
Това е същият нож! - Какво означава това?
Откъде го имате?
Снощи се разходих в квартала на момчето.
На две преки от дома му има заложна къща, откъдето го купих за 6 долара.
Нямаме право да носим такива ножове.
Наруших закона.
И какво доказва вашият номер?
Че има 10 такива ножове? - Може и да има!
И какво значи това? Че сте направили епохално откритие?
Твърдите, че някой е извършил убийството със същия вид нож?
Шансът е един на един милион... - Възможно е!
Но не и вероятно.
Добре, момчета. Да се върнем на местата си.
Няма смисъл да стърчим прави.
Интересно е, че е намерил такъв нож.
Какво му е интересното?! Интересно! - Не знам, просто е интересно.
Въпреки това го мислим за виновен.
Така е. Няма да ни разубедите.
Щом сте решили да се инатите, моля,
но следващите заседатели ще осъдят хлапето.
Вероятно имате право.
Тогава? Цяла нощ ли ще киснем тук?
Момчето може да умре.
Защо да скучаем тогава?
Да пратим някого за тесте карти
и ще решим проблемът много бързо...
Не бива да се шегува с тези неща. - И какво искате да направя?
Не виждам какво общо има ножа.
Нали са го видели да наръгва баща си. Какво друго ни трябва?
Докато си говорим празни приказки,
трите ми гаража губят пари. Да свършваме с това и да си ходим.
Ножът бе важно доказателство за прокурора.
Той е кръгъл глупак!
Само губим време с тези кавги.
Е, какво ще правим? - Само вие сте на друго мнение.
Имам едно предложение: да гласуваме още веднъж.
Но нека този път 11-те заседатели
гласуват тайно, писмено.
Аз ще се въздържа.
Ако отново има 11 гласа за "виновен", няма да ви преча
и ще занесем единодушно решение на съдията.
Но ако някой гласува "невинен", ще продължим дебатите.
Ако искате да опитаме, аз съм готов.
Звучи справедливо, има ли някой против?
Добре, раздайте листчета.
Виновен.
Невинен.
Виновен.
На ви сега! - Още някой изпърха с крилца!
Кой е размислил, искам да знам!
Извинете, но вотът бе таен.
Ако той иска да запази в тайна...
"Тайна"? В заседателната стая не може да има тайни. Знам кой е.
Наистина си те бива, братко. Първо гласува "виновен", като нас,
а после някакъв сладкодумец разби сърцето ти с разни глупости
и ти веднага размисли!
Ако той е толкова беден...
Защо не му дадеш и милостиня?!
Я чакайте малко! Не можете да ми говорите така! За какъв се мислите?!
Стига...
Той просто лесно се пали. Сядай долу. - Паля се и още как!
Опитваме се да пратим един престъпник на мястото му,
а тоя ми разправя врели-некипели!
Кое те накара да размислиш? - Не размисли той, а аз.
И таз добра...
Искате ли да ви кажа защо? - Не, не искаме.
Все пак искам да обясня. - Трябва ли да го слушаме?
Човекът иска да се изкаже. - Благодаря ви.
Този джентълмен се изправи срещу нас,
защото не е убеден, че момчето е виновно.
Не му беше лесно да се опълчи сам и затова потърси нечия подкрепа.
Подкрепих го, защото уважавам мотивите му.
Вероятно момчето е виновно, но искам да дебатираме.
Засега сме двама срещу десет. Стойте тук, не съм свършил!
Той няма да ви чуе, седнете... Да седнем.
Продължаваме ли? - Да направим почивка,
един от нас липсва, трябва да го изчакаме.
Май скоро няма да си тръгнем, a?
Старецът здравата ни изненада...
Ще ми се някак си да ги убедим.
Знаете ли, в рекламата... казах ли ви, че работя в агенция?
Та, в нашия занаят има доста странни типове.
В смисъл, изразяват се необичайно.
Предполагам, че и във вашия бизнес е така.
Вие какво работите? - Произвеждам часовници.
Но най-добрите производители са в Европа, нали?
Та, когато в агенцията зациклим при такава ситуация,
винаги се намира някой зевзек, който предлага изход.
Това ме убива.
Обаче по-интересна е увертюрата.
Някой се изправя и казва: "Хрумна ми идея:
Нека да забием кола на знамето и да видим кой ще му отдаде чест!"
Идиотщина, но е смешно.
Одеве малко прекалих,
не исках да кажа тези неща.
Добре поне, че вие не се поддавате на чувствата, като онези, двамата.
Не знам какво му е на вентилатора.
Вие търговец ли сте? - Архитект съм.
Знаете ли какво е "промоция"?
Вие я владеете, повярвайте ми.
Аз използвам друга техника:
шеги, закачки, вицове... Знаете ли?
Да.
"Удари ги в слабото място", това е моето мото.
Миналата година направих 27 бона от продажба на мармалад.
Не е зле, като имате предвид, че става дума за мармалад...
Защо го правите? Заради тръпката ли?
Или са ви цапардосали по главата и оттогава сте си такъв?
Може би. - Всички благородници сте еднакви...
Винаги вдигате олелия до Бога за някой, който е сгазил лука.
Защо си губите времето?
Дайте 5 долара за каузата и ще се почувствате по-добре.
Хлапето е виновно, приятел,
ясно е като бял ден. Безсмислено е да си губим времето,
само ще ни заболят гърлата.
Има ли значение дали ще ви заболи тук или на мача?
Няма,
няма абсолютно никакво значение.
Момчетата си ги бива... - Не са по-различни от другите.
Господи, какъв убийствен ден!
Още дълго ли ще дебатираме? - Не знам.
Че е виновен, виновен е, няма никакво съмнение,
досега трябваше да сме свършили.
Но нямам нищо против дебатите,
предпочитам ги пред бачкането...
Значи, мислите го за невинен? - Не знам, може и да е невинен.
Не Ви познавам, но бас държа, че грешите.
Само си губите времето. Трябва да приключите с това.
Представете си, че съдеха вас.
Ами, аз не съм по представите, аз съм бачкатор,
шефът ми мисли. Но...
ще опитам.
Вие пък си представете, че ни разубедите,
а хлапето наистина е наръгало баща си?
Готов ли си?
Съжалявам, Синьо око...
Е, момчета, заемете местата си.
Май ще вечеряме тук, а? - Добре, да се захващаме за работа.
Кой иска да започне?
Аз, господине.
Старецът, който живее отдолу, чул хлапето да крещи "Ще те убия!"
и секунда по-късно тялото паднало на пода.
После видял хлапето да бяга от къщи. Какво означава това за Вас?
Чудя се доколко ясно старецът е чул гласа през тавана.
Прозорецът е бил отворен.
Трудно можеш да познаеш гласа на някого, който крещи.
Той го разпозна в съда!
Жената пък видяла момчето да наръгва баща си!
Това не ви ли стига? - Не.
Все едно говорим на стената.
Тя каза, че наблюдавала убийството през прозорците на метрото.
То има 6 вагона и тя видяла убийството през последните два.
Как можете да я опровергаете?!
Някой има ли представа за колко време метрото...
В момента не си играем!
Видяхте ли?
Каква наглост! Нахалник!
Не сме си играели...
За какъв се мисли тоя?
Някой има ли представа за колко време метрото преминава през една точка
със средна скорост?
Нямам и най-бегла представа. - А вие?
Знам ли, 10-12 секунди? - Друг?
На гатанки ли ще си играем?
Вашето мнение? - Мисля, че за 10 секунди.
Добре, и какво? - Това.
Метрото преминава през дадена точка за 10 секунди.
Ако тази точка е прозорецът на стаята, в която е станало убийството.
Тя е адски близо до линиите.
Някой живял ли е близо до линиите?
Наскоро боядисвах апартамент, който е над линиите.
Беше ли шумно? - О, братко! Всичко се тресеше.
Живял съм на втория етаж в сграда...
близо до метрото, шумът е непоносим.
Не се чуваш какво мислиш! - Говорете по същество.
Момент. Да вземем показанията на двама и да ги съпоставим.
Първо: старецът от долният етаж казва,
че чул момчето да крещи "Ще те убия!"
След секунда чул и трупа да пада на пода.
Секунда по-късно, нали? - Точно така.
Второ: жената отсреща се закле,
че е гледала от прозореца и видяла убийството през
последните два вагона на метрото.
Накъде биете? - Един момент.
Приехме, че през тази точка метрото минава за 10 секунди.
След като тя е видяла убийството през последните два вагона,
то тялото е паднало на пода в момента, когато е минавало метрото.
То е гърмяло пред прозореца на стареца
цели 10 секунди, преди тялото да падне на пода.
При този шум старецът не би могъл да чуе нито "Ще те убия!",
нито удара на тялото в пода! Просто не е възможно!
Разбира се, че е възможно.
Така ли мислите? - Момчето крещяло с цяло гърло.
Но при този шум не би могъл да разпознае гласа.
Тук става въпрос за секунди, не може да се каже точно!
Щом осъждаш някого на смърт, трябва да си точен.
Наистина не би могъл да го чуе. - Вярно е, при този шум...
Какви ги говорите? - Добре, звучи логично.
Но защо ще лъже? Какво ще спечели? - Внимание, може би...
Изпрати блестящите си хрумвания на вестниците, плащат 3 долара на парче!
Защо му говорите така?
Явно ви настъпи по мазола, а?
Бъдете по-почтителен, господине.
Ако още веднъж го обидите, ще си имате работа с мен.
Говорете свободно. Кажете какво мислите.
Защо мислите, че старецът лъже?
Просто дълго го наблюдавах.
Сакото му беше скъсано на рамото.
Кой би отишъл в съда в този вид?
Той беше много възрастен човек
със скъсано сако и едва ходеше.
Влачеше левият си крак, но се опита да го скрие,
защото се срамуваше от недъга си.
Разбирам го по-добре от всички ви.
Той е един мълчалив, наплашен,
нищожен стар човек,
който цял живот е бил никой,
никога не е получил признание, пресата не е споменавала името му,
никой не го познава и никой не го цитира,
никой не търси съветите му, въпреки, че е на 75 години.
Господа, много е тъжно да бъдеш нищо и никой.
Хората като него имат нужда да ги цитират, да ги слушат.
За тях е важно да ги цитират поне веднъж.
Писнало им е да бъдат все на втори план...
Чакайте. Твърдите, че е излъгал, за да бъде някой поне веднъж?
Не. Той не би излъгал умишлено,
просто си е внушил, че е чул крясъците
и че е разпознал лицето на момчето.
По-голяма измишльотина не бях чувал.
Откъде ви хрумна подобно нещо? Какво знаете за това?
Някой иска ли хапче за кашлица? - Аз ще взема едно.
Момчето е виновно.
Има и нещо друго. Благодаря.
Доказахме, че старецът не би могъл да чуе момчето.
Нищо не сме доказали! - Но да речем, че го е чул.
Ние не употребяваме ли често фразата "Ще те убия!"?
"Ще те убия, скъпа", "Младши, ще те убия следващия път",
всеки ден казваме такива неща...
Намеквате, че хлапето изкрещяло
с цяло гърло "Ще те убия!", без намерението да го стори?!
Знам ли,
преди две седмици се скарах с един колега,
той ме нарече "идиот" и аз му се разкрещях.
Този ви внушава неверни неща!
Хлапето наистина е убило баща си!
Тогава би ли крещял, та да го чуе целият квартал?
Едва ли, той не е глупак. - Не е, ли?!
Той е невежа, дори не говори "добар" английски.
"Добър" английски.
Господин председател, променям вота си на "невинен".
Какво? - Чухте "какво".
Сигурен ли сте? - Напълно.
Гласовете са 9:3 за "виновен".
Сега я втасахме!
Защо променихте вота си, заради неговите измислици?!
Пишете детективски истории, ще натрупате цяло състояние.
За Бога, дори адвокатът на хлапето знаеше, че няма никакъв шанс!
Този наистина си го бива!
Как да ви го кажа?
Хлапето си имаше адвокат, нали? Той е негов защитник, не вие.
Адвокатите не са безпогрешни.
А този беше служебно назначен.
Какво значи това?
Че не е искал делото, защото от него няма да натрупа
нито пари, нито слава, нито има шанс да го спечели.
Младите адвокати бягат от такива дела.
За да спечелиш, трябва да вярваш в клиента си, а той не вярваше.
Естествено, че няма да вярва.
И как би могъл!?
И майка му не би му повярвала!
Господи, вижте колко е часът...
Извинете, направих някои бележки.
Искам да кажа нещо.
Слушах ви внимателно и мисля,
че нашият колега е прав.
На пръв поглед момчето изглежда виновно.
Обаче ако се разровим... - Говорете по същество.
Имам един въпрос.
Да приемем, че момчето е извършило убийството.
То е станало в 00.10 ч.
Как полицията е заловила момчето?
Момчето се е върнало у дома в 3 ч.
и било арестувано във фоайето.
Въпросът ми е следният: ако той наистина е убил баща си,
защо се е върнал у дома след 3 часа?
Нали е знаел, че ще го заловят?
Върнал се е за ножа, не е хубаво да оставиш ножа забит в нечии гърди.
Особено, ако те са на твой близък.
Не виждам нищо смешно в това.
Момчето е знаело, че ще го намерят
по ножа и се е върнало да го вземе.
Тогава защо изобщо го е оставил?
Вероятно се е паникьосал от убийството на баща си
и като се е успокоил, осъзнал, че е забравил ножа.
Зависи какво разбирате под паника.
Явно е бил достатъчно спокоен, щом е изтрил отпечатъците по ножа.
Кога се е паникьосал и кога се е успокоил?
Гласувахте "виновен". На чия страна сте вие?!
На ничия.
Просто задавам въпрос. - Ако бях на мястото на момчето
и бях убил някого, бих рискувал да се върна за ножа.
Сигурно е решил, че никой не го е видял да излиза.
И че ще открият трупа
чак на другия ден.
Извинете. Нещо не се връзва.
Жената каза, че след като видяла убийството,
изкрещяла от ужас и после позвънила в полицията.
Момчето трябва да я е чуло
и да е разбрало, че са го видели.
Той просто не би се върнал...
Имам два аргумента. Първо: бил е паникьосан и може да не е чул жената.
Второ: може да не е свързал вика със собственото си деяние.
В тези квартали доста се вика.
Може би. Може би наистина е убил баща си,
не е чул вика, успокоил се е чак след три часа
и е рискувал да се върне за ножа.
Но може и изобщо да не е бил у дома по време на убийството.
Нали старецът го е видял да бяга от къщи?!
Този преиначава фактите!
Старецът видял ли го е да бяга от къщи в 00.10 ч.?
Да или не?! - Твърди, че го е видял.
"Твърди" ли?! Господи!
И свидетелите грешат. - Да, особено когато ни се иска!
Или той така иска?! - Стига сте викали!
А може би имаме нужда от това!
Какво значение има дали е чул викът?!
Ровите се в подробностите и забравяте най-важното!
Предлагам нов вот. - Сега говоря!
Ще гласуваме.
Седнете.
Прахосахме сума ти време...
Гласуването става бързо.
По-бързо ще стане, ако разберем кой е за "невинен".
Който е за "невинен" да вдигне ръка.
Резултатът е същият: 3-ма са за "невинен", 9 за "виновен".
И сега какво? Така можем да бръщолевим до следващия вторник!
Размислих. Гласувам "невинен".
Господи, всички ли се побъркаха?
Хлапето е виновно, вижте фактите!
Вразумете ги, че ставаме смешни.
Вотът е 8:4 за "виновен".
Какво, обзе ви внезапна любов към не привилегированите ли?
Кажете, защо променихте вота си!
Не съм длъжен да ви обяснявам. Имам основателни съмнения.
Основателни съмнения? Това са празни думи! Погледнете!
Видели са вашето "невинно" хлапе да го забива в гърдите на баща си!
Все още ли се съмнявате? - Този не е същият нож.
Страхотно... Наистина всички се побъркахме!
Вече не знаем на кого да вярваме!
Този седи тук и смуче от пръстите си разни истории,
които объркаха всички...
Какво ще кажете за стареца?
Да не му ли вярваме, че изтичал до вратата и видял хлапето да бяга
15 секунди след убийството?
Успял ли е да го види или не?
Какъв е проблема? - Един момент.
"Балтимор" пак се намеси
и от небето заваляха пуканки... - Чакайте малко, вижте.
Старецът каза, че е изтичал до вратата.
Какво значение има?
Стигнал ли е до там или не? - Не, чакайте малко.
Да, каза, че е изтичал. - Не може да е изтичал!
Той каза, че е отишъл от спалнята до вратата.
Къде се намира спалнята му? - В края на коридора.
Не помните ли? - Не.
Искам скица на апартамента. - А защо да не започнем и нов процес?
Вие все искате нещо!
Губим си времето!
Пак ли трябва да разглеждаме тия глупости...
Интересува ме, възможно ли е старец, който завлича единия си крак,
да стигне от леглото си до входната врата за 15 секунди.
Той каза 20 секунди. - Напротив, каза 15.
20. Защо извъртате? - Каза 15.
Откъде може да знае колко време са 15 секунди?
Той беше сигурен, че са 15 секунди.
Как може тоя старец
да е сигурен за каквото и да е?!
Не разбирам какво доказва това, нали е видял момчето да бяга от къщи?
Но подробностите не съвпадат. Щом тялото тупнало на пода,
той чул стъпки отгоре, после вратата се отворила
и той стигнал до своята
за не повече от 15 секунди. Ако убиецът веднага е изтичал...
Може и да не е веднага. - Така каза старецът.
Мястото ви е на конференцията "Да търсим под вола теле"...
Защо не зарежете това остроумие?
Приятелю, за трите долара на ден сте длъжен да слушате всичко.
Това е скица на жилището на стареца. Ето къде е станало убийството.
Линията на метрото, спалнята, хола, кухнята, банята, фоайето и стълбите.
Старецът е бил тук, в спалнята.
Той отишъл до вратата, минал по коридора и отворил
външната врата в момента, в който момчето изхвърчало.
Това са празни приказки.
И то 15 секунди, след като трупът паднал на пода.
Сега да видим.
От леглото до вратата са 4 метра, коридорът е дълъг 13 метра.
Той изминал 4 метра, отворил вратата,
после изминал още 13 метра и отворил входната врата за 15 секунди.
Възможно ли е? - Сигурно.
В съда едва креташе.
Разстоянието не е голямо. - За човек, получил удар, е голямо.
Какво правите? - Ще видя колко време е ходил.
Защо адвокатът на хлапето не го изпробва?
Може би не се е сетил - Глупости, той не е идиот!
Не повдигна въпроса, защото не беше в интерес на хлапето!
Не повдигна въпроса, защото заседателите не обичат
адвокатите да притискат старите и безпомощни свидетели.
Това не е добре за процеса.
Тогава какво е направил? - И аз това се питам.
Подайте ми този стол. Тези са спалнята на стареца,
отмерих 4 метра, този е вратата на спалнята.
Това е глупаво. Не можете да направите тази възстановка.
Фоайето е дълго 13 метра. Ще меря до стената и обратно.
Защо ни губите времето с глупости?
Според вас, 15 секунди са достатъчни.
Престанете.
Дадено, преставам.
Добре.
Вие ще бъдете входната врата. Тя е била заключена с верига, нали?
Кой има часовник със секундарник? - Аз имам.
Тропнете с крак, все едно трупът пада и отмервайте.
Какво чакате?
Стрелката да дойде на 12.
Хайде, започвай!
Той ходеше два пъти по-бързо!
Добре, ще ходя по-бързо.
Веригата, вратата, стоп!
Колко излезе?
Точно... 41 секунди.
Старецът е чул кавгата по-рано вечерта,
после в леглото чул
как трупът пада на пода, чул и писъците на жената отсреща.
Отново чул стъпките по стълбите и решил, че това е момчето.
"Решил"?!
Все съм виждал безчестие,
но това надхвърля всичко.
Влязохте тук, жадуващи справедливост,
но той успя да ви баламоса с неговите врели-некипели.
Мен, обаче, не може да ме баламоса.
Какво ви става бе, момчета?! Всички знаете, че е виновен!
Не го оставяйте да ни се измъкне!
Вие ли сте екзекуторът му? - Аз съм един от тях.
И искате да дръпнете шалтера? - И още как!
Съжалявам ви.
Откак влязохте тук се държите като обществен отмъстител.
Момчето трябва да умре, защото така искате, а не защото го заслужава.
Вие сте садист. - Ти...
Ще го убия!
Не го мислите наистина, нали?
Всичко ли е наред, чух шум. - Да, всичко е наред.
Просто спорим приятелски.
Можете да вземете схемата, вече не ни трябва.
Какво ме зяпате?
Трябва да подновим дебатите. - Извинете.
"Извинете". Кому е нужна вашата учтивост?
Очевидно, не на вас... Просто така съм възпитан.
Не сме дошли тук да се караме.
Ние носим отговорност.
Една от най-добрите страни на демокрацията е, че можеш...
Че можем да сме...
Как беше думата?
Че можеш да бъдеш призован тук, за да решиш дали един човек
е виновен или не, въпреки, че никога не си го виждал.
Нито печелиш, нито губиш от решението си за присъдата.
Това е една от причините, заради която сме силна нация.
Не бива да свеждаме нещата до личностна основа.
Ако друг няма предложение, ще хвърля нещо на стълбите
и ще видим дали котката ще го оближе.
"Дали котката ще го оближе"?
Навън притъмня, ще има буря.
Адски е горещо, нали?
Извинете, но никога ли не се потите? - Никога.
Вижте, аз... Чудех се, дали...
Чудех се, дали не трябва пак да гласуваме?
Страхотно, след него ще има танци и разхладителни напитки...
Господин председател? - Нямам нищо против.
Някой да е против гласуване? Моля ви...
Мисля, че този път трябва да гласуваме явно,
за да изясним позициите си. Да видим кой какво мисли.
Съгласен съм. Възражения?
Добре, започваме по ред на номерата. Първи?
А, това съм аз. Гласувам за "виновен". Втори?
Невинен.
Трети?
Виновен.
Четвърти?
Виновен.
Пети?
Невинен.
Шести?
Невинен.
Седми?
Виновен.
Осми?
Невинен.
Девети? - Невинен.
Десети? - Виновен.
Единадесети?
Невинен.
Дванадесети?
Дванадесети!
Виновен.
Вотът вече е 6:6.
Ще има "продължения", a?
Шест на шест! Някои от вас наистина са луди,
при такова хлапе...
Произходът му няма нищо общо със случая.
Важни са фактите.
Които вие извъртате както ви е угодно.
Точно това имаше предвид този господин.
И нямаше да ми крещите така,
ако бях няколко години по-млад... Този човек ми лази по нервите...
Тук е горещо, нали? - Искате ли чаша вода?
Не, не благодаря. Благодаря.
Ще вали. - Как разбра, "убиецо"?
Защо промени вота си? - Усъмних се.
Съмненията ти са неоснователни. - Не мисля. Има доста подробности,
които тепърва излизат наяве. - Ами, успех.
Глупости, и теб мисленето те обърква...
Нямате никакво право да...
Устатник.
Истински порой, а?
Напомня ми за бурята от...
май беше миналия ноември. Няма значение.
Изви се страхотна буря и то по средата на мача.
Водеха ни с една точка, обаче ние бързо се съвзехме,
нали знаете как става...
И...
В отбора играеше едно хлапе,
Слатъри, истинско биче...
Ще ми се да имах още няколко като него.
Забравих да Ви кажа, че съм треньор на отбора от гимназията "Макоркъл".
В "Куйнс".
Както и да е... почнахме с добра игра.
Тъкмо започнахме да разбиваме защитната им линия
и като шурна тоя ми ти дъжд, точно като сега...
Пороят ни скапа...
Беше убийствено.
Побеснях, направо да не си ми пред очите...
Какво му е на вентилатора? Защо не...?
Сигурно е вързан към ключа на лампите.
Така е по-добре, нали?
Да.
Страхотно, а?
Две точки.
Ходили ли сте в "Медисън Скуеър Гардън"?
Каква глупост...
Извинете, просто...
Нали знаете?
Извинете.
Играта е ничия, а? Странно, нали?
Да.
Клопките на онзи, високият, как му беше името,
нищо не доказаха. Вярно е, че лесно се паля,
но всеки, когото нарекат "обществен отмъстител" и "садист",
ще му прасне един в мутрата.
Той просто искаше да ме предизвика.
И се справи отлично...
Мисля, че не стигаме до никъде.
Отивам при съдията да му кажа, че не можем да постигнем единодушие.
И аз съм съгласен.
Да кажем на съдията, други да съдят хлапето.
Мисля, че съдията ще ни върне. Не сме били дълго тук.
Ще видим. - Не съм съгласен.
Знаете, че другите заседатели ще осъдят хлапето.
Никой няма да размисли, да вървим при съдията.
Смятате, че случаят е ясен? - Не. Не мисля.
Извинете, но ми се струва, че не разбирате напълно
понятието "основателни съмнения". - Как така да не разбирам?
Всичките са един дол дренки.
Още имат жълто край устата,
а учат петела как се правят яйца.
Каква арогантност... - Стига сме се карали.
Нека престанем да спорим поне две минути.
Кой има конструктивно предложение?
Бих искал да кажа нещо, aкo нямате нищо против.
Един от основните аргументи на прокурора бе,
че момчето не помни имената на филма и артистите,
които твърди, че е гледало по същото време,
когато е извършено убийството. - Точно така.
Киното бе единственото му алиби, което той не подкрепи с нищо.
Вие ще помните ли подобни неща,
след шамарите на баща си?
Да, ако има нещо за помнене.
Момчето не помни имената, защото не е ходило на кино.
Полицаите са го разпитвали в кухнята,
докато трупът на баща му е изстивал в спалнята.
Може ли човек да помни подробности при този стрес?
При голям емоционален стрес?
"Стрес"? - Въпреки всичко, той си ги спомни.
Адвокатът му здравата се изпоти докато му ги набие в главата.
Имал е три месеца да ги запамети.
Всеки адвокат може да разбере какво са прожектирали онази вечер.
Приемам за валидни първите му показания,
без значение дали е бил стресиран.
Може ли един личен въпрос? - Кажете.
Къде бяхте снощи? - У дома.
А завчера? - Сега пък какво е това?
Тръгнах си от офиса в 20.30, прибрах се и си легнах..
Предишната вечер? - Вторник вечер ли?
Играх бридж. - В понеделник вечерта?
Като стигнете до Бъдни вечер на 1954г., обадете се...
В понеделник вечер ли? Ходихме с жена ми на кино.
Какво гледахте? - "Аленият кръг".
Интелигентен трилър. - Кой беше вторият филм?
Сега ще ви кажа...
"Неповторимата госпожа...
еди коя си..."
Г-жа Бейнбридж. "Неповторимата г-жа Бейнбридж".
Гледал съм го, филмът се казва "Невероятната г-жа Бейнбридж".
Да. "Невероятната г-жа Бейнбридж".
Кой участва в него?
Барбара... Лонг, мисля.
Красива брюнетка.
Линг... или Лонг. Нещо такова. - Друг?
Другите актьори не бяха известни,
а и филмът бе непретенциозен...
И не сте били подложен на стрес, нали?
Не.
Не бях.
Мисля, че всичко е ясно. - Нищо не е ясно!
Говорете колкото си щете, момчето е виновно, приятел!
Имате ли още хапчета за кашлица? - Свършиха, "приятел".
Господи, какъв дъжд... Май ще отменят мача.
След малко ще спре,
а и ще покрият игрището.
Може ли да погледна ножа?
Все още сме 6:6. Има ли предложения?
Да вечеряме, минава 18 ч. - Нека продължим още един час.
Не възразявам.
Искам да кажа нещо, което не ми дава мира.
Става дума за ъгъла на раната, как е нанесен ударът...
Само не казвайте, че пак ще предъвкваме този въпрос.
Вече го разисквахме.
Момчето е високо 1.74 м., а баща му - 1.89 м.
Разликата е към 20 сантиметра.
Трудно ще наръгаш някой отгоре надолу, който е по-висок от теб с 20 см.
Дай ми това.
Сега ще ви демонстрирам. Моля някой да стане.
Гледайте внимателно, ще приклекна за да стана с 20 см по-нисък.
Приклекнете още малко.
Никой не пострада, нали?
Точно така, никой не пострада.
Ето така бих наръгал човек, който е по-висок от мен.
Погледнете ъгъла. Отгоре надолу.
Така го е наръгал. Опровергайте ме.
Отгоре надолу, така си е. - Момент.
Искате ли да ми го дадете?
Как го мразя това.
Наблюдавали ли сте бой с ножове? - Не.
Някой гледал ли е бой с ножове?
Аз пък съм гледал.
Тези неща са част от миналото ми.
Явно се опитвам да го забравя, щом не се сетих досега.
Как се бият с тези ножове? - Никога не ги държат така.
При обръщането се губи много време.
Ножът се държи ето така.
Всички ги ползват по този начин.
Сигурен ли сте? - Сигурен съм.
Затова острието изкача така.
Казахте, че момчето може да върти ножа.
Може ли да е нанесъл подобен удар?
Не, той е опитен
и щеше да го наръга отдолу. - Откъде знаете?
Да не сте присъствали на убийството? - Не съм, вие - също.
Защо ни занимавате с тия глупости? Аз не вярвам.
Не можем да определим какъв удар е нанесъл само от факта,
че умее да върти ножа.
Какво мислите? - Не знам.
Как така не знаете?! - Не знам.
А вие? - За другите не знам, но мен тези
празни приказки ме измориха и затова ще променя вота си на "невинен".
Какво? - Такова, писна ми.
"Писна ми" не е отговор! - Гледайте себе си, ясно ли е?
Прав е.
Това не е отговор.
Що за човек сте вие?
Гласувахте "виновен" само
за да не пропаднат билетите ви за проклетия бейзболен мач.
Сега пък променяте вота си, защото дебатите ви писнали?!
Виж какво, приятел... - Кой ви дава правото
да си играете с живота на този човек?!
Чакай малко... Я не ми дръж такъв тон!
Напротив, ще ви държа такъв тон! Ако гласувате "невинен",
направете го по убеждение, а не защото ви е писнало да стоите тук!
А ако мислите, че е виновен, гласувайте така.
Нямате ли куража да постъпите почтено?
Виж какво... - Виновен ли е или не?!
Казах ви, невинен е! - Защо?!
Не съм длъжен да... - Длъжен сте! Отговорете, защо?!
Просто мисля, че е невинен.
Настоявам за ново гласуване. - Има искане за нов вот.
Гласуваме с вдигане на ръка. Някой да е против?
Добре, който е за "невинен", да вдигне ръка.
Един, двама, трима,
четирима, петима, шест, седем...
осем.
И... девет.
Който гласува "виновен" да вдигне ръка.
Един, двама, трима.
Резултатът е 9:3 за "невинен".
Не ви разбирам!
Всички тези подробности не значат нищо!
Вие също видяхте хлапето!
Само не казвайте, че вярвате на скалъпената история
за изгубения нож и киното!
Знаете, че типовете като него се раждат лъжци!
Та те не знаят какво е истина
и не им трябва сериозна причина, за да убият някого!
Освен това са пияници, всичките са пияници!
Напиват се и трепят безразборно!
Никой не ги вини, защото са си такива по рождение!
Вие пък къде хукнахте?!
За тях човешкият живот не струва пукната пара!
Размахват ножовете
и когато някой умре, изобщо не им пука!
Разбира се, и между тях има свестни!
Познавам една такава двойка, но те са изключение!
Повечето от тях са зверове, не биха се спрели пред нищо!
Какво става тук?
Предупреждавам ви: допускате сериозна грешка!
Хлапето лъже, типовете като него са ми ясни!
Послушайте ме, те са боклуци, всичките, до един!
Ама какво става тук?
Аз ви говоря, а вие...
Изслушайте ме...
Аз... Ние... Ние сме...
Това хлапе и другите като него, знаете ги що за стока са, нали?
Те представляват опасност, тези хора са опасни.
Те са... диви.
Изслушайте ме. Слушайте.
Изслушах ви. Сега седнете и повече не си отваряйте устата.
Грешите, повярвайте ми...
В такава ситуация е много трудно да пренебрегнеш предразсъдъците си.
Те винаги са препятствие по пътя към истината.
Не знаем каква е истината
и сигурно никога не ще я узнаем.
Деветима от нас смятат подсъдимия за невинен
на базата на вероятности, може и да грешим.
Може да пуснем един престъпник на свобода, не знам.
Обаче имаме основателни съмнения.
Те са ценен принцип на системата:
Съдебните заседателите не могат да осъдят някого,
ако всички те не са убедени във вината му.
Ние, деветимата, не разбираме защо,
вие тримата сте сигурни, че момчето е виновно.
Може би вие ще ни обясните. - Ще опитам.
Вашите аргументи са силни, но пак смятам момчето за виновно.
Има две причини. Първо:
Жената е видяла убийството.
Това е най-важното показание.
Второ: тя каза,
че момчето е замахнало отгоре надолу,
за да наръга баща си.
Видяла го е с очите си. - Точно така.
Да поговорим за жената.
Тя си легнала към 23 ч.
Леглото й е до прозореца,
от който може директно да гледа в прозореца на момчето отсреща.
Тя цял час не могла да заспи
и накрая погледнала през прозореца, било е към 00.10 ч.
Тогава видяла убийството през стъклата на метрото.
Веднага след убийството той загасил лампите,
но тя успяла да види момчето, което наръгало баща си.
Ако питате мен, тези показания са неопровержими.
И обясняват целия случай. - Какво ще кажете?
A вие?
Не знам. Фактите са противоречиви, случаят е много объркан.
Не разбирам как можете да гласувате "невинен".
Трудно е да съпоставя уликите.
Нали жената го е видяла?! Какво повече ви трябва?!
Може би... - Да гласуваме.
Има искане за нов вот. Някой да е против?
Добре, променям вота си...
виновен е. - Някой друг? Резултатът е 8:4.
Защо сте толкова доволен? Спечелихте само един глас.
Добре, да идем при съдията.
Какво ще кажете? Слушам ви.
Вие, лидерът на каузата, кажете аргументите си.
Да разгледаме фактите отново. - Колко пъти ще ги разглеждаме?!
Този тук прескача от двете страни като тенис-топка!
Обидите са безсмислени, не превръщайте дебата в състезание.
Добре.
Бихме могли да се договорим за някакъв лимит във времето.
Да, няма да е зле да се разберем.
Часът е... 18:15. Някой спомена 19 ч.
Вече можем да подхванем въпроса дали ще постигнем единодушие или не.
Не ви ли е добре? - Напротив, добре съм, благодаря.
Предложих 19 часа като разумен срок.
Попитах как сте, заради начина, по който разтрихте носа си.
O, извинявам се, ако съм ви притеснил.
Това ми напомни нещо...
Моля ви, говоря по важен въпрос. - Аз също.
Благодаря ви.
Ще ме извините, но защо разтрихте носа си по този начин?
О, я стига!
Говоря с него, не с вас!
Защо се разтрихте така?
Защото малко ме заболя.
Съжалявам. От очилата ли?
Да. Сега може ли да продължа?
Очилата ви оставят дълбоки следи от двете страни на носа ви.
Сигурно е много неприятно?
Много е неприятно.
Аз никога не съм носил очила. Имам прекрасно зрение.
Ще свършваме ли с оптометрията?
Жената, която видяла убийството,
имаше същите отпечатъци на носа си.
Същите! От двете страни.
Моля ви, нека да довърша.
Не знам дали някой друг забеляза отпечатъците на носа й.
Тогава не се замислих за тях, но сега си припомних лицето й.
Тя имаше същите отпечатъци и все ги разтриваше в съда...
Прав е! Наистина се разтриваше!
Жената бе около... 45 годишна,
но се беше потрудила да изглежда на 35.
Беше силно гримирана, с боядисана коса,
носеше дрехи, подходящи за някоя много по-млада жена.
Не носеше очила, никоя жена не би ги носила.
Опитайте се да си я представите.
Откъде знаете, че тя носи очила?
Видях отпечатъците!
И какво доказват те?! - Предупредих ви да не крещите!
Спокойно, оставете го.
Той е прав и аз ги видях. Седях близо до нея.
Наистина имаше тези неща на носа си.
И какво значи боядисаната й коса и отпечатъците по носа й?!
Кое друго оставя такива отпечатъци, освен очилата?
Нищо. Няма друго.
Аз не видях отпечатъците!
Но аз ги видях. Странно, не се сетих за тях...
Защо адвокатът не се заяде за тях?
От 12 съдебни заседатели, 11 също не се сетиха за тях.
Ами прокурорът? Той ли й каза да свидетелства без очила?
Коя жена не мисли, че очилата я загрозяват?
Добре, признавам, тя е имала отпечатъци по носа си.
Отпечатъци от очила, нали? Тя не иска да ги носи извън къщи,
за да я мислят за страхотно парче.
Но тя е видяла убийството от тях и е била сама.
Това е всичко.
Вие с очилата ли си лягате?
Не.
Никой не си ляга с очилата.
Логично е и тя да постъпва така.
Откъде знаете? - Не знам, предполагам.
Явно не си е сложила очилата, когато е погледнала навън.
Секунда по-късно лампите угаснали
и не е имала време да си сложи очилата.
Може да си мисли, че е видяла убийството,
но всъщност нищо не е видяла!
Откъде знаете какво е видяла?
Може да е носила слънчеви очила, може да е далекогледа!
Знам само, че зрението й вече е под съмнение.
Трябвало е да го разпознае от 20 м. в тъмното и без очила...
Не можеш да осъдиш човек на смърт при такива улики.
O, престанете.
Не допускате ли, че тя греши? - Не.
Не е ли възможно? - Не, не е възможно!
Възможно ли е?
Невинен е.
Мислите ли, че е виновен?
Аз мисля, че е виновен.
А вие?
Не.
Убедихте ме. Невинен е.
Какво ви става? - Имам основателни съмнения.
Станахме 11:1. - Ами другите доказателства?!
Ножът и т.н.?
Нали те не бяха важни?
И какво ще правим сега?
Останахте сам.
Не ми пука дали съм сам или не! Имам право на собствено мнение!
Да, имате право.
Какво искате? За мен е виновен.
Искаме да чуем аргументите ви. - Вече ги изложих!
Те не ни убедиха, искаме да ги чуем пак.
Не бързайте, имаме достатъчно време.
Всичко, абсолютно всичко, което се изнесе в съда сочи, че той е виновен.
Какво си мислите? Че съм идиот ли?
Ами показанията на стареца?! Той е чул всичко!
Или пък да вземем ножа!
Старецът го е видял на стълбите!
Какво значение има колко секунди е вървял?!
Всичко сочи, че е виновен. Ножът изпаднал от джоба му...
Не можете да докажете, че не е стигнал навреме до вратата!
Куцукайте тук, колкото си щете, но не можете да го докажете!
Ами метрото? Или киното? Пълна измишльотина.
На бас на 5000 долара, че помня всеки филм, който съм гледал!
Вие преиначихте всичко!
Ами тая работа, с очилата? Откъде знаете, че не е била с тях?!
Жената беше без очила в съда!
Ами крясъците на хлапето?! А?
Записал съм всички факти!
Ето...
Целият случай е тук!
Е?
Кажете нещо, де!
Всичките сте мекушави баби...
Няма да размисля, няма да променя мнението си.
Проклето хлапе, отърва кожата!
Не...
Невинен.
Единодушни сме.
Хей!
Как се казвате? - Дейвис.
Аз съм Макардъл.
Е, всичко хубаво. - Всичко хубаво.
Български субтитри: НИКЧО