Suntem astăzi aici să imortalizăm în cântec
viaţa şi moartea prematură a unei mari legende.
Aşa că lăsaţi-vă pe spate, relaxaţi-vă
şi savuraţi-vă floricelele cu calorii puţine şi bomboanele asortate,
în timp ce vă spunem povestea ciudată şi uluitoare a unui erou
care nu şi-a făcut încă apariţia.
Crocant, cremos, cornuleţ, caramel, chec.
Bun, s-o luăm de la început.
Scena e pregătită, noaptea freamătă de nerăbdare.
Singură, în odaia sa, prinţesa se pregăteşte să-şi curme viaţa.
"Mai bine hrană pentru viermi decât să trăieşti fără dragoste !"
Se întinde după pocalul cu otravă.
Între timp, maleficul Malvolio complotează să urce pe tron,
în timp ce tatăl ei bătrân zace grav bolnav.
"Da, sunt grav bolnav."
"Hait ! Cine-i acolo ?"
Sunt eu, eroul mult aşteptat,
întors să-mi salvez domniţa instabilă emoţional !
Daţi-i drumul, temniceri ai virtuţii, sau veţi simţi înţepătura răzbunării mele !
Înţepătura...
Doctore Marx ?
Doctore Marx, nu văd nimic de la tine.
Oameni, am vorbit despre asta. Orice acţiune are şi reacţiune.
Victor, ai fost ca de lemn ! Poftim, am spus-o.
Domnule Timms, tu ai fost bun.
Poate un pic prea bun.
Ce-ai spus, Victor ? Personajul meu nu e definit ? Absurd !
Ştiu cine sunt. Sunt tipul, protagonistul, eroul.
Orice poveste are nevoie de un erou.
Cine e mai calificat să se scalde în admiraţia numeroşilor săi tovarăşi ?
Scena aşteaptă.
Publicul e însetat de aventură.
Cine sunt ?
Aş putea fi oricine.
Aş putea fi căpitanul care se întoarce dintr-un lung voiaj
ca să-şi revendice braţul mecanic !
Sau antropologul rebel, care se luptă cu pitonii din Congo !
"Jos, Chongo, jos !"
Şi dacă doriţi romantism,
am să devin cel mai mare amant pe care l-a cunoscut lumea vreodată !
Hola.
N-am putut să nu observ că mă observai că te observam.
Ştii, femeile mă găsesc incomod de arătos.
Dar tu pari foarte în largul tău.
Termină. Nu, zău.
Ei, dacă trebuie. Ce faci ?
Gâdilă. Ăia-s reali ?
Asta e ! Un conflict. Victor, ai avut dreptate. Am fost nedefinit.
Oameni, am avut o revelaţie. Eroul nu poate exista într-un vid !
Povestea noastră are nevoie de un eveniment ironic, neprevăzut
care va împinge eroul într-un conflict !
Domnule Timms ?
Oye !
Exact ! Tu !
Nu fi timid. Vino încoace.
E în regulă.
Aşa, un pic mai aproape.
Bine.
Nu muşc.
Am nevoie de puţin ajutor.
Eşti bine ?
Trebuie să ajung în partea cealaltă.
În partea cealaltă ? Tu traversai strada ?
De-aia...
De ce-ai făcut asta ?
Asta e misiunea mea. Mă aşteaptă.
Ce ? Cine ?
Spiritul Vestului, amigo. Unicul.
Se spune că are o trăsură de alabastru cu străjeri auriţi care să-l protejeze.
Despre ce vorbeşti ?!
Iluminare. Nu suntem nimic fără ea.
Nimic ? Misiunea ta zadarnică doar ce mi-a distrus viaţa !
Pusesem pe roate o reţea socială incredibilă !
Prieteni foarte sofisticaţi ! Eram foarte popular !
Prieteni ? Nu văd niciun prieten.
Eşti o şopârlă foarte singură.
Am nevoie de apă, de hidratare. Mi s-au crăpat dinţii.
Am nevoie de loţiune. Mi-a rămas doar un strat de piele.
O să-mi văd măruntaiele în curând.
Spre deosebire de tine...
Ascultă-mă, nu pot supravieţui în deşert.
Locul meu nu e aici.
Se poate, dar eşti aici.
Acum ajută-mă să mă ridic şi eu am să te ajut să găseşti ce cauţi.
- Chiar ? - Poate şi mai mult. Repede.
- Trebuie să mă întorc la misiunea mea. - Adică ai mai făcut asta ?
O, da, de multe ori.
Hai, hai. Aşa, trage-mă de deget.
Spiritul mă aşteaptă.
Bine, bine.
Bine. N-o să meargă.
Trebuie să ajung în cealaltă parte.
De ce să nu aştepţi până nu mai vin maşini ?
- Nu e atât de uşor pe cât pare. - Poftim ?
E o metaforă.
Uite încă unul !
Ştiam eu.
- Ai nevoie de ajutor, amigo ? - Cred că metafora mi-a rupt splina.
Calea spre cunoaştere e plină de consecinţe.
Eu caut doar drumul spre apă.
Dacă vrei să găseşti apă, trebuie să găseşti praf mai întâi.
Praf.
Destinul e blând cu tine.
Mâine e miercuri. Vine apa.
La prânz, orăşenii se adună pentru un ritual misterios.
Un oraş ? Cu oameni adevăraţi şi de-astea ? Unde ?
La o zi depărtare. Urmează-ţi umbra.
Vrei să merg în deşert ?
Ăla e drumul.
Bine, deci spui
că există un oraş, un oraş adevărat, nu unul metaforic.
Du-te. E în regulă.
Bine.
Bine, atunci, mă duc.
Ies de pe drum acum !
Intru în deşert !
- Singur ! - Toţi avem misiunile noastre !
Ne vedem în partea cealaltă.
¶ Bun venit, amigo.
¶ n tărâmul fără de sfârşit
¶ Deşertul necruţător
¶ E singurul prieten întâlnit
¶ Curajul i-l slăvim
¶ Într-o neasemuită cântare
¶ Dar să ne-amintim
¶ Că zile multe n-are
¶ Căci păsările ochii-i vor scoate Şi soarele oasele-i va arde
¶ Măruntaiele-i vor fi împrăştiate Şi boaşele, înlăturate. ¶
Aici, în deşertul Mojave,
animalele au avut milioane de ani ca să se adapteze la mediul aspru.
Dar şopârla ? Şopârla o să moară.
Acum 87 de ani, străbunii noştri...
- Nu te mişca. - Ce ?
- Nu te mişca ! - Nu mă mişc ! Nu mă mişc.
- Încearcă să te camuflezi. - Să mă camuflez ? Cum adică ?
Camuflează-te.
Ce vrei să spui ?
- Prea târziu. - Nu e prea târziu ! Mă camuflez !
Hei, calmează-te ! Ce faci ? Tranquilo !
Nu te mai mişca !
Încearcă să nu sari în ochi.
- Ce faci ? - Mă camuflez.
- Fă-o în altă parte. - Nu-mi distrage atenţia.
- Nu e loc la han. - E o artă, nu o ştiinţă.
- Găseşte-ţi propria ascunzătoare. - Nu, asta e bună.
Vine ! Fugi, Mojito !
- Parcă ai spus să nu mă mişc. - Înainte. Acum fugi !
Adios, amigo !
O, hei. Proboscidianule !
O, ţâfnos...
Nu, te rog, am ameţeli ! Mi se umflă glandele !
Nu, te rog...
Tu ! Te omor ! Şopârlă proastă !
- O să te strâng de gât ! - Pasăre mare ! Pasăre mare !
Stai ! Vino înapoi ! Glumeam !
- Suntem prieteni, nu ? - Nu te cunosc !
- Şopârle, broaşte... - Găseşte-ţi altă ascunzătoare !
- Suntem, practic, înrudiţi ! - Nu e loc la han !
- Dă-te mai încolo ! - Nu eşti prietenul meu !
Te las s-o săruţi pe sora mea !
Tică...
Unde-ţi sunt prietenii acum, amigo ?
Ia-ţi falangele slinoase de gâscă de pe cizmele mele !
- Scuze. - Am o armă aţintită asupra ta, străine.
Aşa că ridică-te încet, dacă nu vrei să-ţi petreci ziua adunându-ţi mutra !
- Nu, doamnă, nu vreau. - Cine eşti ?
- Cine sunt ? - Eu pun întrebările aici !
Oraşul nostru e tot mai arid. E secetă. Cineva aruncă apa în deşert.
E un mister de proporţii inestimabile, dar am să aflu ce rol joci tu în asta.
- Rol ? - În ce eşti implicat ?
Mă bucur că ai întrebat.
Am două piese de câte un act, una poliţistă şi un muzical la care lucrez.
Am cuvintele, lucrez la melodie.
E un western.
¶ O maimuţă avea un biscuiţel Mama lui era o paparudă
¶ O să vină de peste munte ! ¶
Nu eşti de pe-aici, nu ?
Încă lucrez la ea.
Şi pe tine cum te cheamă ?
- Fasola. - Ciudat nume.
Ce pot să spun ? Tata era mort după fasole.
- Bine că nu după barabule. - Ce vrei să spui ?
Îmi place ciorba de potroace, dar nu cred că mi-ar plăcea să mă cheme Potroacă.
Tata era un om grozav, chiar dacă avea o predilecţie pentru legume.
- Picant. - Îi mănânci cenuşa !
Îi cari rămăşiţele ?
Nu, cenuşa. Îi plăcea să fumeze. Nu i-au găsit leşul.
Sunt sigur că a avut motivele lui.
- Ce vrei să spui ? - Nimic.
Tata nu s-a apropiat niciodată de puţul de mină. Era treaz de peste o lună !
Să insinuezi că şi-ar fi lăsat responsabilităţile părinteşti
într-un moment delicat al creşterii mele e un afront...
Domnişoară Fasola...
Domnişoară Fasola ! Alo !
Alo !
Şi până cei de pe Andromeda nu-l aduc înapoi viu şi nevătămat, nu vând ferma !
- Ce faci ? - Da' tu ?
- Eu ? - Mă strângeai în braţe.
- Ai îngheţat. - Ba nu.
Ba da. Nu mai vorbeai.
E un mecanism de apărare. Multe şopârle îl au.
Inventezi.
O să mori aici sau vrei să te duc în oraş ?
Nu. Ba da. Ba nu. Da, te rog. Mulţumesc. Scuze.
Azi e miercuri. Miercuri ne punem pe treabă.
Deci cine eşti, de fapt ?
Am multe epitete, numele de scenă, de autor, avatarul...
Am avut un pseudonim, dar l-am schimbat legal.
Şi aşa străinul, căutând companie,
găseşte femeia, precum sirenele din vremuri străvechi,
atrăgându-l spre moarte sigură.
Am o poreclă de radio. Sunt unul din singurii cu nume de fecioară.
Ei bine, am ajuns.
Bine.
Apreciez asta, domnişoară Fasola, şi dacă pot vreodată...
Di !
Bine, atunci.
Pe curând, Fasola.
BUN VENIT ÎN PRAFU'
Pleci, Jim ?
Am încercat. A trebuit să vindem.
Fără apă, n-ai recoltă.
Hai, pa !
Ce e ?
Pentru ce-a fost asta ?
Arăţi ciudat.
Da ? Şi tu arăţi ciudat.
- Aia-i o cămaşă ciudată. - Aia-i o rochie ciudată.
- Ai ochi ciudaţi. - Tu ai mutră ciudată !
Eşti străin. Străinii nu rezistă mult aici.
Na-ţi fasolea, Fasola !
Îmi mai trebuie nutreţ, Willie.
Îmi datorezi 3 litri deja. Nu-ţi mai pot da pe datorie.
- O să am ce-ţi datorez la prânz. - Nu înţelegi.
E domnul Merrimack de la bancă. A tăiat tot creditul.
Hei, Fasola !
Îl ştii pe tipul ăla ?
Hei, Fasola ! Domnişoară !
Nu.
Hei, Fasola !
Da. Camuflaj. Da, camuflaj.
BAR
Aş vrea un pahar de apă.
Vrea un pahar de apă !
Dă-i unul dublu !
Dă-i scuipătoarea !
Suc de cactus. Atât avem.
Hei, ţăcănilă.
Eşti departe de casă, nu ?
Cine eşti tu, mai exact ?
Cine sunt ?
Aş putea fi oricine.
Ce e ? Îţi e dor de mango-urile lui mama ?
De fapt, da.
Dar nu cât de mâncarea tăticului tău !
De unde anume ai spus că eşti ?
Eu ? Eu sunt din Vest.
De după orizont. De după apus.
Din Vestul Sălbatic.
Exact, hombres.
De unde vin eu, omorâm un om înainte de micul dejun
doar ca să ne facem poftă.
După aia îl sărăm, îl piperăm.
După aia îl prăjim în unt. Şi după aia îl mâncăm.
- Îl mâncaţi ? - Asta am spus !
Am văzut lucruri care ar face şi ditamai omul să-şi piardă funcţiile glandulare !
Stai 3 zile într-un hoit de cal trăind numai din sucurile proprii.
Asta schimbă omul. O, da.
Au fost câţiva aşi în plus în pachetul ăsta, domnilor. Exact cum îmi place.
Deci, prietene rozător păros, nu sunt de prin părţile astea.
S-ar putea spune că vin de unde iadul stă să izbucnească.
Sau chiar că sunt venit din iad.
Mă cheamă...
... Rango.
Rango.
Tu i-ai omorât pe fraţii Jenkins ?
I-am omorât cu un glonţ.
Mai morţi nici că se poate.
Pe toţi 7 ?
Exact.
Pe toţi 7.
Cum anume ai făcut asta, domnule Rango ?
Mă bucur că ai întrebat.
Îţi spun bucuros. Dar va trebui să ascultaţi cu atenţie !
Pentru că aici devine...
... complicat.
Şi, cu asta, v-am închis contul. Două înghiţituri şi-o duşcă.
Ia labele, Mordecai ! Atât a rămas pentru educaţia ta !
N-am ce face, Fasola, zău.
În vremuri atât de grele, nu mai putem da credit.
Dar asta e o bancă. Aici se ţine apa.
Fasola, mi-ai fost ca o nepoată de când tăticul tău
n-a căzut mort de beat într-un puţ de mină.
Am încercat să te protejez pe tine şi pe ceilalţi de anumite... realităţi.
Dar asta... ei bine...
Domnule Merrimack ?
Domnule Merrimack !
Eşti bine ?
Fasola, trebuie să-ţi arăt ceva.
- Atât a mai rămas ? - Şi asta e rezerva.
Nu ştiu dacă ai observat, dar nu se mai fac depozite miercurea.
Domnule Merrimack, dacă nu primesc nişte apă, o să pierd ferma
şi-mi spui că asta a rămas în tot oraşul ? N-are sens. Ascultă...
Cineva aruncă apă în deşert.
Am văzut cu ochii mei.
Apă în deşert ?
A fost asta într-unul din momentele tale speciale ?
Nu.
Toţi putem visa, dar asta e realitatea.
De ce crezi că atâta lume vinde ? Nu se descurcă.
Şi ce-ar trebui să fac ?
Am putea vorbi cu primarul.
- Am auzit că el a ajutat oameni. - Primarul ?
Ar putea fi singura noastră speranţă.
Glonţul a lovit o lopată şi a ricoşat spre numărul 3, apoi s-a prăbuşit acoperişul,
a aprins sticla de alcool pur
şi i-a vaporizat instantaneu corpul, lăsând o statuie de cărbune
şi un scheunat ascuţit.
Stai aşa, ăştia-s doar 6. Ce s-a întâmplat cu numărul 7 ?
Numărul 7 ?
La naiba, a murit de infecţie.
- 7 oameni ! - Un glonţ !
De băut la toată lumea !
Dansează, ţărane !
Da, dansează ca o găină ! Dansează !
Ai porumb în urechi, prietene ? Nu plăteşti arenda, n-ai pământ !
Asta-i lege în imobiliare.
Quid pro quo !
Dacă-ţi mai văd mutra în oraşul ăsta,
ţi-o tai şi mă şterg cu ea unde nu se spune.
Ai grijă cu ciocul.
Şi nu te întoarce !
Voi la ce vă holbaţi ?
Banditu' Bill, trebuie să-ţi spun ceva !
Ei ! Ce-i ăsta ?
Ştii cine-i ăla, Bill ? Rango.
Da, da, nu-i e frică de tine ! Nu-i e frică de niciunul din voi.
I-a omorât pe fraţii Jenkins.
- Cu un singur un glonţ ! - Pe toţi 7 !
Nu mai spune ?
Stai să sting asta până nu...
Ştiu. Poftim.
Stai să te şterg eu.
Poftim. Mult mai bine.
Piua, piua. O secundă.
Ascultaţi acum !
Vă mai dau o şansă să vă răzgândiţi !
Şi dacă nu vreţi...
... s-ar putea să mă răzgândesc eu.
Aşa mai merge.
Ascultaţi ! Lucrurile o să se schimbe acum că Rango e în oraş.
Avem reguli noi ! Vreau pantofii lustruiţi în fiecare dimineaţă, cafeaua fierbinte.
Şi-un pateu.
Şi orice-aţi face, nu mă priviţi în ochi. Nu intraţi în raza mea vizuală !
- E Rango. - Ce pune la cale ?
Nu-i e frică de nimeni. Îi arată el păsării ăleia !
Când mă vedeţi venind, daţi-vă la o parte.
Fac paşi mari şi nu vreau fluidele voastre de mocofani pe cizmele mele !
Fireşte, nu e nevoie de violenţă, atâta timp cât suntem uniţi ca o echipă.
Aşa că vreau să ieşiţi toţi şi să vă aliniaţi cât fac eu o mică pauză !
Ce face acum ?
Cred că treaba mare.
OCUPAT
Las-o.
Ia uitaţi voi aici !
- Ia uite la el ! - Urmăreşte şoimul !
Vino-i de hac, Rango !
- Aţi văzut asta ? - A omorât chestia aia !
Ce părere ai, Doc ?
Şoimul e mort !
Dar-ar dracii, eu zic să-l gătim imediat.
- A făcut-o cu un glonţ ! - Exact cum a spus !
- Era şi timpul să avem un erou aici. - Unul care nu e în coşciug.
Eu cred că e timpul să-l cunoască pe primar.
Ai auzit, Rango ? O să-l cunoşti pe primar !
Urale pentru Rango !
Şi-aşa se scaldă străinul
în admiraţia noilor prieteni,
scufundându-se şi mai mult în propria-i amăgire ca în guacamole.
Când o să moară ?
În curând, compadre. În curând.
Pământul meu nu e de vânzare !
Am venit aici să-mi salvez pământul, nu să-l vând !
Sunt sigur că ne putem înţelege, dacă vorbeşti cu el !
Fasola ! Unde te duci ?
Primarul te poate primi acum.
Apă, domnule Rango, apă.
Fără ea, e doar praf şi ruină.
Dar cu apă...
... e viaţă.
Uită-te la ele, atât de disperate să trăiască, că ar urma-o oriunde.
Asta e legea imuabilă a deşertului.
Controlează apa, şi controlezi totul.
Dar nu trebuie să ţi-o spun eu, având în vedere că eşti din Vest.
Da. Vestul nu e ca Estul.
Asta e din rezerva mea privată.
Apă de ploaie de calitate din Marele Potop.
Nu potopul lui Noe. Dumnezeule mare, nu-s aşa bătrân.
Bănuiesc că puterea are privilegiile ei.
Bine zis, fiule.
Dar cu privilegiile, vine şi responsabilitatea.
Am fost primar de dinainte să existe Prafu', ce naiba !
Şi oi fi eu doar o ţestoasă sentimentală,
dar cred că oraşul ăsta are un viitor şi sper să faci parte din el.
Pentru Prafu' !
Îi vezi, domnule Rango ? Toţi prietenii şi vecinii mei ?
Viaţa e grea aici. Foarte grea.
Ştii cum rezistă în fiecare zi ? Au credinţă.
Cred că o să fie bine.
Cred că apa o să vină.
Cred, în ciuda şanselor şi a dovezilor, că mâine o să fie mai bine decât azi.
Oamenii trebuie să creadă în ceva.
Acum...
... cred în tine.
Ridic-o, domnule Rango.
Destinul te aşteaptă.
Oamenii trebuie să creadă în ceva.
E aproape prânzul. Este totul gata ?
Da. Dar el s-ar putea să fie o problemă.
El nu e o problemă, William, el e o soluţie.
Nu are sens.
Tot oraşul se usucă şi primarul e singurul neafectat.
Nu te face asta un pic suspicios ?
Şi apa pe care am văzut-o în deşert ?
Bine ! Nu e cazul să provoci panică. O să fac cercetări în privinţa primarului.
Dar dacă tu crezi că e vreo conspiraţie,
îţi sugerez să vorbeşti cu noul şerif.
O să fie bine.
Nu prea strâns. Vreau să las loc de cute.
Aşa e bine.
Uşurel, tigrule.
- Un pic mai sus ? - Nu prea cred.
Ai butoni franţuzeşti la aia ?
Scuză-mă, şerifule.
Fasola, îţi plac noile ţoale ? Am o pălărie de 10 redusă de la 15.
- Frumos. - Ai întâlnit-o pe Angelique ?
- Bună, Fasola. - Bună, Angelique.
- Boarfă ! - Fufă !
- Şleampăto ! - Scuzaţi-mă, domnule Rango.
Îţi belesc mutra aia pocită !
- Mă gândeam doar că... - Vrei o iscălitură ? Ţine asta.
- Asta nu e o vizită de curtoazie. - E un glonţ aici.
Ştiu de serbarea de după-amiază. Mi-am comandat nişte ţoale faine.
- Domnule Rango ! - Şi tu ?
Trebuie să...
Fasola, sunt sigur că te-ai putea aranja frumos, dacă ai face un efort.
Ţine-te de şcoală, mănâncă-ţi legumele, arde tot în afară de Shakespeare.
Şerifule Rango ! Dacă chiar te cheamă aşa.
Încerc să salvez ferma lui tata, care e în pragul prăpastiei agricole,
în timp ce tu te joci Ala-bala Portocala cu şleampăta aia !
E chiar trist.
E atât de ştearsă.
De ce face asta ?
- E un reflex de supravieţuire. - l s-a stricat mecanismul.
- Ei, ăsta-i un inconvenient. - Nu e o iritaţie ! E semn din naştere !
- Am făcut-o din nou, nu ? - Ce ?
Hai să te întreb ceva.
A spus cineva de aici ce s-a întâmplat cu fostul nostru şerif ?
Scuze, dar pot să vă întreb... ? Scuzaţi-mă, pot să vă întreb ?
Ultimul şerif... Scuze. Unde se duce toată lumea ?
Ce anume s-a întâmplat cu... ?
¶ Toată ziua
¶ Am înfruntat deşertul pustiu
¶ Fără gustul apei
¶ Al apei reci
¶ Bătrânul Dan şi cu mine
¶ Cu gâtlejurile arse
¶ Şi suflete care plâng
¶ După apă
¶ Apă ¶
Îmi pare rău. Îmi pare rău.
¶ limpede şi rece. ¶
Asta da zbânţuială ! Încă învăţ paşii.
Deci ăsta e considerat comportament civic normal ?
În fiecare miercuri, ca ceasul.
Tu ucis pasăre.
Da. Asta e adevărat.
Pasăre moartă. Venit şarpe.
- Şarpe ? - Se referă la şarpele cu clopoţei.
N-a mai venit acasă pentru că l-a speriat şoimul. Acum poate veni.
- Pot să-ţi iau cizmele când mori ? - Nu !
Şi n-am nicio problemă cu şarpele de clopoţei Jake.
- Asta a spus şi Amos. - Amos ?
ŞERIFUL AMOS: JOI - SÂMBĂTĂ Odihnească-se în pace.
Ai vreo plombă de aur ?
Dragii mei prafonieni...
Bine aţi venit la marea zi a salvării. Aleluia !
Aleluia !
Acoliţi, pregătiţi robinetul sfânt !
Avem un nou venit printre noi azi, prieteni.
Un om care nu cred că are nevoie de prezentare,
atât de curajoasă a fost intrarea sa în societatea noastră.
Domnule Rango, vrei să ieşi în faţă ?
A venit timpul, prieteni. Timpul pe care-l aşteptam !
Aleluia !
Timpul sacru !
Aleluia !
Momentul destinului !
Aleluia !
Momentul salvării !
- Aleluia ! - Aleluia !
E timpul hidratării !
- E vina lui ! - E noul venit !
- Ardeţi-l ! - E vrăjitor !
Eu îi iau cizmele !
Prieteni, prieteni, temperaţi-vă frustrările.
Vremurile o să fie grele. Vor trebui făcute sacrificii.
Dar dacă pot ajuta, uşa mea e mereu...
Staţi aşa ! Staţi aşa !
Toată chestia asta pute de la o poştă !
Mai întâi banca rămâne fără apă şi acum robinetul ăsta ?
Banca a secat ?
- Ce ? - A spus că nu e apă în bancă !
Asta e tot ce avem ! N-o putem da pe toată !
Închide-mi contul de rehidratare !
Să nu văd nesupunere civilă în oraşul meu, vă rog.
Slavă Domnului, şerifule ! Lucrurile scăpau de sub control.
Intraţi.
Ia să văd eu sursa nemulţumirii sociale.
Vai mie !
Ascultaţi ! M-am gândit...
Şi cred că am găsit o soluţie.
Aveţi o problemă cu apa !
Atenţie ! Încerc să subliniez o idee.
Să zicem că omul ăsta de-aici ar bea o gură de apă.
Doar una. Nicio pagubă, da ?
Şi tu !
Eşti la fel de însetat ca un iepure de câmp în iulie.
Aşa că dai fuga şi tragi două duşte.
Aveţi răbdare.
Ce credeţi că se întâmplă atunci ? Păi am bea toţi !
Şi până să vă daţi seama, n-ar mai fi apă. Şi unde-am ajunge ?
Ne-ar fi sete.
Foarte sete.
Ne-am întoarce unul împotriva altuia ca nişte animale !
Uitaţi. Mai avem apă pentru 6 zile.
5 ZILE
Pentru 5 zile...
Atâta timp cât avem apă, avem un oraş:
Şeriful Rango are dreptate.
Atâta timp cât avem apa asta, avem speranţă.
Ascultaţi la mine.
Eu, din acest moment, am să mă implic sută la sută pentru a proteja
preţioasa noastră resursă naturală.
N-o să se pună nimeni cu Rango.
- Bună seara, doamnelor. - Bună seara, şerifule.
Şi să nu te întorci !
Hai, Gordy. Treci acolo şi afirmă-te !
Ai să găseşti că oamenii de aici sunt foarte ospitalieri.
Mulţumesc, şerifule.
Ce ?! Nu iar tu !
M-am înşelat.
- Nu asta e banca. - Ţi-am spus, Jedidiah !
Staţi aşa !
- Cine e ? - Şeriful !
Mâinile sus, să le văd !
Exact cum bănuiam.
Prospectaţi fără echipament autorizat. Nu vă mişcaţi.
Prospectăm ?
Deci, lopată, pichamăr, antialergice, lufă,
gustări asortate, puzzle-uri, şi o să aveţi nevoie de un permis.
- Lufă. - Ezekiel, Jedidiah !
Ce mama naibii se întâmplă ?
Mi-am extras şi polipi mai deştepţi decât voi !
Asta nu-i banca, ce naiba ?!
Papi, şeriful e chiar aici şi ne ajută.
- Ne dă un permis să prospectăm. - Exact, domnule. Îmi fac doar datoria.
Omul legii veghind cu ochi de vultur împotriva măcelului şi infracţiunilor.
Arată aşa cum vorbeşte ?
Ei, şerifule, dacă ar fi să găsim aur,
fiind prospectori,
unde am depune aceste bunuri ?
Aici, în Prafu', avem cea mai bună instituţie financiară din Missouri.
BANCA DIN PRAFU'
Protejată zi şi noapte de subsemnatul.
Mulţumesc mult.
Banca a fost jefuită ! Banca a fost jefuită !
Dumnezeule mare, banca a fost jefuită !
- Ce se întâmplă ? - Nu mai e ! Nu mai e apă !
A spus că banca a fost jefuită !
Doctore Marx ! Ard ! Ia-mă în braţe !
¶ Banca au jefuit şi oraşul a secat "Vom muri de sete" oamenii au strigat ¶
¶ Să apere seiful, aşa ne promitea Apa s-a dus, e numai vina sa !
Înapoi, eliberaţi aria ! Ăsta e locul crimei.
Căutaţi amprente, fibre, scanaţi după ADN.
Vreau o mostră de urină de la toată lumea. Şi aduceţi-mi un latte.
- Şi nu le amestecaţi. - Ce-i ăsta ?
- "Permis de prospectare". - ZIau eu ăla ! Dovezi.
- Ce facem acum ? - Avem nevoie de apa aia.
- O să murim toţi ! - Prieteni, ştim toţi ce avem de făcut.
Exact. Ştim toţi ce avem de făcut acum.
- Şi asta ar fi... ? - Faceţi o poteră.
Faceţi oposum !
O poteră...
O să facem asta ordonat.
Mai întâi, ştie cineva de aici să folosească vreo armă de foc ?
Bine atunci.
Ce facem acum, şerifule ?
Acum... călărim !
Unde mergem ?!
Ce ?!
Unde mergem ?!
Ca ajutor de şerif, trebuie să găseşti răufăcătorii,
folosind "indinuitatea" ta dezvoltată, fără supărare.
Unde crezi că s-au dus ? Vrei să miroşi aerul sau să vorbeşti cu un bivol ?
O, eşti bun.
Mă bizui pe tine, Spoons.
Ai nişte tutun în barbă.
E întotdeauna bine să ai şi un doctor cu tine, Doc.
Reptilele sunt unite, nu, frate ?
Sunt amfibian.
Nicio ruşine în asta.
Eşti sigur apt de muncă, soldat ?
Ai ceva în ochi.
Asta ? E conjunctivită, domnule. E ereditară.
Mă bucur că nu e contagioasă.
Ia stai niţel ! Potera nu e pentru o...
Lasă.
Stai aşa, surioară.
Cineva trebuie să aibă grijă de oraş cât sunt plecat.
Pot împuşca pe cineva ?
Hai s-o amânăm.
Şerifule, o să aduci apa înapoi, nu ?
Fii sigură de asta, surioară !
- Încotro, şerifule ? - Sunt tuneluri peste tot.
Tot oraşul e perforat.
Are mai multe găuri în ea decât o pânză pe care s-a aşezat un porc spinos.
Tata m-a dus la ea.
Nu a fost cum m-am aşteptat.
Cum au găsit băieţii ăia banca ?
Domnilor, ne putem ţine de sarcină ?
Şerifule ! Aici !
- la te uită... - Parcă văd chipul Domnului !
Amin, frate.
Îmi amintesc când curgea în fiecare miercuri.
Vremuri de glorie !
Trebuie să existe un motiv pentru care ne-a lăsat.
Oricare ar fi motivul, ceva controlează apa.
Ce zici, şerifule ?
E clar că hoţii au venit din direcţia asta.
Eu zic să urmăm conducta până la sursă
şi să prindem vinovaţii acestei enigme acvatice.
- Ce-a spus ? - Să urmăm conducta, cred.
- A zis să urmăm conducta. - Urmaţi conducta.
Ce umezeală e aici !
Da, îmi face rău la hemoroizi.
Am rămas fără guşă odată.
Arătam ca Tony Bennett după duş.
La naiba, o pun pe o tortilla.
Orice aţi face, nu vă uitaţi în jos.
- Ce loc e ăsta ? - E un acvifer.
Ce e ăla acvifer ?
E pentru apă.
E gol acum.
E mare.
- Capăt de linie. - Nu merge mai departe.
Uite un canal pe acolo. Trebuie să ducă undeva.
Vorbeşti prea mult. Ce-ar fi să-ţi ţii fleanca ?
Ţine-ţi-o tu ! Eu nu-ţi zic ţie ce să zici.
Să n-o gătesc pe maică-ta...
Chiar nu înţelegeţi, nu ?
Cineva sau ceva se joacă cu hidratarea noastră.
Şi conducta aia are o legătură.
- Parcă urmăream spărgători de bancă ! - Trăim o schimbare de paradigmă.
Îţi schimb eu trăsăturile faciale, dacă nu taci !
Încearcă numai !
Linişte, sălbaticilor ! Îmi tulburaţi concentrarea !
Uau ! Ştiu. Stingeţi torţele.
Păi da, sigur.
Bine gândit, flăcău.
- Începeţi căţărarea. - Ia-ţi piciorul de pe faţa mea !
Nu e rău, nu, Fasola ?
Mai gândeşte tu aşa şi-o să-ţi ia foc pălăria.
Când eşti în mână, doar...
Frige ! Frige ! Arde.
Bieţii de ei. Nu vroiau decât puţină apă.
Cactus mort de sete. Nu e normal.
- Uitaţi ce-am găsit ! - Ce e ?
- Am văzut-o primul ! - E a mea !
Dă-mi-o !
E oricum goală.
Ştiam asta.
Unde ai găsit aia ?
Şerifule ! O să vrei să vezi asta !
E domnul Merrimack de la bancă.
Ce face aici ?
- Înapoi. - la să văd.
Se pare că ticăloşii l-au împuşcat pe la spate.
Nu, omul ăsta n-a fost împuşcat. A fost înecat !
- Înecat ? - În mijlocul deşertului ?
Ce moarte...
Ale cui sunt urmele alea ?
Interesant. Pământul e încă ud.
Bănuiesc că ar trebui să-l îngropăm.
Nu ştiu. Şi păsările trebuie să mănânce.
Cercul vieţii !
Şerifule.
Spune câteva cuvinte.
Bine.
Dragii mei,
ne-am adunat aici ca să-l onorăm pe acest om.
Domnule Merrimack,
ai dreptul să nu spui nimic.
Vorbeşte acum sau taci pe veci.
Amin.
- Amin. - Amin.
Ce face indianul ăla blestemat ?
Văd că te consulţi cu spiritele.
Nu, năpârlesc. Sunt gata de împerechere.
O să ţin minte asta.
Fruct de cactus.
A, da. Bătrânul fruct de cactus.
Mi se pare că poporul tău îl foloseşte ca ingredient în mâncărurile native.
Şi ca laxativ natural.
Găsit urmă.
3 bărbaţi se îndreaptă spre vest. Unul orb, unul cu...
... prostata mărită, călărind într-o parte.
- Ce-a spus ? - Călăresc într-o parte.
- Şoptim. - Ce-a spus ?
Cineva are o valvă proastă.
Care dintre voi are nevoie de o consultaţie ?
Jenant.
Ce anume o să facem acum ?
Acum... călărim !
Adică acum ! În momentul ăsta.
Bezelele îmi amintesc de excursiile cu tata. Aş mânca toată noaptea.
Bine, mă punea să le vomit, pentru micul dejun.
Odată, am vomitat un dalmaţian întreg.
Asta nu e nimic. Eu am vomitat un trib de pigmei.
Au început să se uite câş la mine.
Îmi amintesc de ei. Erau chiar prietenoşi.
Eu am găsit o şira spinării în materia mea fecală odată.
Ar trebui să te consulţi.
Dă fasolea, Fasola.
- Şerifule ? - Nu, mersi.
Domnule Rango, ne spui de Spiritul Vestului ?
- Da, spune-ne. - E adevărat ce se spune ?
Da, Spiritul Vestului !
Veşnicul ideal de neatins.
Se spune că are o trăsură de alabastru păzită de străjeri auriţi.
Dar se arată doar celor care au întreprins o călătorie epică !
Şi au ajuns...
... în partea cealaltă.
În care cealaltă parte ?
E o metaforă.
- Au ! Ochiul meu ! - O să se vindece imediat.
Şerifule, ce o să faci cu şarpele cu clopoţei Jake ?
Ce ?! Unde ?
Scuze. Se spune că v-aţi întâlnit o dată sau de două ori.
O, da.
Jake. Vrei să spui fratele meu.
- Fratele tău ? - Asta am spus !
- Dar el e şarpe şi tu, şopârlă. - Mama a avut o viaţă socială activă.
Te-a muşcat vreodată ?
Sigur. Uită-te la puiul ăsta. Poţi să-l atingi.
Interesant. Ăla-i un buric.
Sunt imun la veninul lui. Îl pun în cafea s-o pipereze.
Îi e frică doar de şoimi ?
Sunt prădătorii lui naturali.
Vorbăria asta despre diavolul ăla şerpuitor mi-a zbârlit penele !
- Eu nu dorm în seara asta. Nu, domnule. - N-aveţi nicio grijă.
Mâine, o să găsim apa şi o să ne întoarcem întâmpinaţi ca eroii.
Prieteni, înainte să ne culcăm, aş vrea să ne luăm de mână
şi să spunem câteva cuvinte Spiritului Vestului.
Asta e o idee bună.
Nu ţi-am vorbit întotdeauna cum se cuvine, Spirit al Vestului.
Dar în seara asta...
vreau să-ţi mulţumesc că l-ai adus pe şeriful Rango în viaţa noastră.
Ducem o viaţă grea.
Uneori nu ştiu cum o să rezistăm.
Dar, cumva, şeriful Rango mă face să cred că o să reuşim.
Aveam nevoie de un om curajos şi ne-ai trimis unul.
E plăcut să ai din nou pe cineva în care să crezi.
Mulţumesc, Spirit al Vestului. Amin.
Verificam doar.
- E cam frig în seara asta. - Mulţumesc.
Ai vreodată impresia că alea se uită la tine ?
E Pumnalul Spaniol. Pe-aici îi spunem Cactusul Ambulant.
Ambulant ?
Există o legendă că traversează deşertul ca să găsească apă.
Când eram mică, stăteam trează noaptea să văd dacă se mişcă.
Mă gândeam că dacă-i urmăresc, o să mă ducă într-un loc minunat.
Într-un loc cu destulă apă pentru toată lumea.
Noapte de noapte, îi urmăream. Nu i-am văzut mişcând niciodată.
Dar încă îi urmăreşti.
Cine nu vrea să găsească un loc minunat ?
O să găsim apa, Fasola. Îţi promit.
Ăsta e un sunet atât de singuratic.
- Te simţi vreodată singur ? - Uneori.
Nu-mi imaginez. Eşti aşa şarmant şi toată lumea te place.
Eu nu mi-am mai făcut niciodată prieteni atât de uşor.
Suntem izolaţi la fermă, parcă am fi închişi într-o cutie.
Nu prea vedem mulţi oameni.
N-aş şti cum e.
E cineva special în viaţa ta, Rango ?
A fost. Dar şi-a pierdut capul.
Iar viaţa mea e prea periculoasă. E o existenţă solitară în prerie.
Călăreşti de la fermă, la fermă.
Fasola !
O să te jupoi de viu, băiete ! O să te bat ca pe-un copil vitreg roşcat !
- Colerici ticăloşii, nu ? - Familie disfuncţională.
E nevoie de intervenţie.
Ce vine ?
E apa.
Am un plan şi fiecare dintre voi are un rol de jucat.
Eu ce fac ?
Cea mai importantă treabă: stai aici şi dacă ceva merge prost,
dai semnalul.
Hei, Fasola. Cât poţi la rochie ?
- A reuşit ! - Aleluia !
- A găsit apa ! - Ai reuşit, fiule.
De fapt...
De ce nu poţi fi cerebral ca fratele tău ?!
Vizavi de apa aia... Trebuie să-ţi spun ceva.
Vine cineva.
Domni dragi, vă urez o zi bună dv, dv şi dv.
V-o prezint pe Madame Lupone şi Teatrul Ambulant de Actori Thespieni.
- Ce e asta ? - Cred că sunt thespieni.
Thespieni ? Asta e ilegal în 7 state !
Scena e pregătită. Prinţesa se pregăteşte să-şi curme viaţa.
Tânjesc după dragoste.
Între timp, străjerul solitar stă de pază.
Stă de pază...
Hei ! Cine-i acolo !
Intriga asta e foarte previzibilă.
Linişte ! Asta e partea mea preferată.
În sunet de fanfară, ajunge bătrânul tată.
Străfulgerat de Cupidon.
Rogu-te, dă-i drumul preafrumoasei mele fiice şi ridică...
Replica ?
"Ridică mâinile sus !"
Ce-a fost asta ?
Trebuie să fie teatrul ăla progresist.
Sunteţi înconjuraţi ! Tu şi toată familia ta, mâinile sus !
Toată familia mea ?
Urluială prăjită în foi de varză tocată
Măruntaie, creier de maimuţă tăiată
Oase prăjite în sânge-muci
Ouă murate în tarte de nuci.
E sala plină.
Se pare că avem un duel de modă veche.
Vă informez că asta nu e formaţia noastră completă.
Ce-i aia ?
Semnalul.
Ăla e semnalul ! Ceva trebuie să fi mers prost !
Deci, ar trebui să se întâmple ceva ?
Sunt deschis la sugestii.
Fugiţi !
Urcaţi în căruţă !
Facem şi noi puţin sport, copilaşi ?
Îmi place când fug.
Maybelle, trage ţignalul !
Se pare că am scăpat !
- A prins la public. - Cred că cromozomii li s-au cam dus.
Lilieci !
Poftim ! Condu tu.
Se pare că o să avem supă în seara asta !
Hai, hai să prindem câţiva !
Ce Doamne iartă-mă ! Nu trage în apă !
Jedidiah ! E timpul să facem acordeonul din Alabama !
Bine, tati !
Simt ostilitate.
Păzea !
Bună !
La revedere !
Pune lasoul pe porcul ăla !
Sugerez acţiune evazivă !
Sugerez să taci şi să tragi !
- Unde e şeriful ? - Avea altă treabă !
Boseefus, dă-le nişte gumbo acum !
Da ! Dii !
Ce-a fost asta ? Du-te şi vezi !
Ei bine ? E vreo problemă ?
I-ai putea spune şi-aşa.
Durere de cap.
Atâta poţi ?!
N-a fost chiar neplăcut !
Înghite plumb !
Ia, ţine astea.
Ia-ţi mâinile de pe mine !
O, scuze.
Sari !
E imposibil.
Nu se poate. E goală.
Nu e apă !
Nu e apă ? Atunci pentru ce naiba am luptat ?
Domnule, ai spurcat şi profanat însăşi esenţa existenţei noastre !
Cred că ăla în rochie drăguţă e şeriful.
Cel care ne-a dat un permis de prospectare ?
Un ce ?
Irelevant ! Evaziv.
Tu şi rudele tale sunteţi arestaţi pentru jaf bancar
şi uciderea îndrăgitului nostru consultant financiar,
Johannes Merrimack al III-lea, ştiut şi ca Pufosul Joe.
Şerifule, n-am omorât pe nimeni. Am făcut tunel până în seif, dar era gol.
- Cineva l-a jefuit înaintea noastră. - Atunci de unde aţi luat bidonul ăsta ?
Asta am încercat să-ţi spun, tati. L-am găsit în deşert.
Atunci de ce naiba l-ai adus aici ?!
Stai ! Adică era gol când l-ai găsit ?
- Exact. - Nu cred.
- Hai să-i spânzurăm ! - Atârnă-i !
- Cine ar arunca apă în deşert ? - N-ar fi prima dată.
E un mister ! E ca o mamografie uriaşă !
Ce se întâmplă, şerifule ?
Nu ştiu. Dar am să dezvălui misterul şi am să expun adevărul gol-goluţ.
Tu şi rudele tale veniţi cu mine.
Vin !
Se pare că au prins spărgătorii.
Unde e apa ?
Nu era apă.
Unde se duce ?
La primar.
Trebuie să fie mulţumit.
Asta-i bună, şefu' !
Interesant.
Îmi cer scuze pentru pantofi, domnule Rango,
dar există un anumit protocol în jocul ăsta.
- Iar eu nu mă abat de la protocol. - Asta-i bine.
Că tu ai de răspuns la nişte întrebări şi am şi eu un protocol.
De ce naiba ar arunca cineva apă în deşert ?
Pare cam naiv să crezi pe cuvânt nişte spărgători de bănci.
De altfel, odată ce sunt spânzuraţi, slujba ta e făcută.
- Bravo ! - Bine făcut.
Dar dacă cineva a jefuit banca înainte să ajungă acolo ?
Cine ar face asta, domnule Rango ?
Speram să-mi poţi spune tu.
Asta aduce a acuzaţie.
Ia-o cum vrei.
Ceva ce ai spus îmi tot zornăie în jurul lobului frontal.
Ce-i asta ?
"Controlează apa şi controlezi totul."
Haide zău, domnule Rango.
Îmi atribui puteri divine.
Cum Dumnezeu aş putea eu să controlez apa ?
Ai devenit expert la jocul ăsta.
Îl joc de mulţi ani, domnule.
Sunt aici de dinainte ca autostrada să traverseze valea.
Am urmărit progresul
şi am învăţat un lucru, două.
Poate e timpul să începi şi tu să vezi în perspectivă.
Să începi să apreciezi impactul istoriei.
Uită-te acolo, fiule.
Aproape că poţi vedea trecerea timpului.
Ce construieşti aici ?
Viitorul, domnule Rango... Viitorul.
Într-o zi, curând, toate astea o să se piardă în mit,
oraşul de frontieră, om al legii, un pistolar.
Nu-şi mai au locul aici.
- Suntem civilizaţi acum. - Exact, civilizaţi.
Şi asta ne rezervă viitorul. Ori faci parte din el, ori rămâi în urmă.
Asta s-a întâmplat şi cu domnul Merrimack ? Şi el a rămas în urmă ?
Ai grijă, domnule Rango. Pari să uiţi că eşti doar o mică şopârlă.
Tu pari să uiţi că eu reprezint legea prin părţile astea.
Noul nostru şerif s-a jucat de-a eroul atâta timp, încât începe s-o creadă.
Cheamă-l pe şarpele cu clopoţei Jake.
Dar Jake e Moartea cu Coasa. Nu pleacă niciodată fără un suflet.
Fă-o !
Acum stai locului. Trebuie să fii prezentabil ca să-ţi cunoşti creatorul.
¶ Moartea doar ce veni
¶ Oare eroul va supravieţui ? ¶
Primarul a cumpărat toate terenurile în afară de ferma ta, domnişoară Fasola.
N-are sens. Fără apă, pământul e inutil.
Dacă nu controlează apa.
Ca vezica unei maimuţe ! Şi o aduce înapoi după ce cumpără tot.
Dar cum o controlează ?
Trebuie să le antrenezi.
Ştii cum e cu maimuţele. Le bagi cu nasul ca să le arăţi unde să facă.
Şerifule, avem o problemă.
Stai, Fasola. Nu va fi nevoie.
- Spânzură-l până se învineţeşte ! - Daţi-ne hoţii !
Calm ! Lăsaţi-mă să vorbesc !
- Răstigneşte-i de tribunal ! - Calmaţi-vă.
Adu-i aici să le tăiem măruntaiele !
Şi tu, Spoons ?
Ne-au luat apa. Au luat tot ce aveam !
Nimeni nu spânzură pe nimeni. Nu cât sunt eu şerif.
- Dar e vina lui ! - Ai spus că aduci apa înapoi.
N-avem nicio speranţă fără apă.
Nu mai avem în ce să credem.
Vedeţi semnul ăla ?
Atâta timp cât scrie "Şerif", puteţi crede că există lege şi ordine în acest oraş.
Dar fără lege şi ordine... Gândiţi-vă la asta. O, da.
Începe încet, ca un mucegai.
Cineva înjură. Încep acuzaţiile, vrăjmăşiile între vecini
şi curând ne mâncăm copiii, apoi câinii şi pisicile se împerechează
şi apar mutaţiile aberante !
Vrei să crezi în ceva, Spoons ?
Ai încredere în mine.
Crede în semnul ăla.
Atâta timp cât atârnă acolo...
... avem speranţă.
Bună, frate.
Ţi-e sete ?
A trecut mult timp, frate.
Ce-ai mai făcut ?
Ei, ştii tu...
Am auzit că ai povestit cum i-ai omorât pe fraţii Jenkins.
Cu un singur glonţ, parcă, nu ?
Nu-i aşa ?
Toţi oamenii ăştia cred povestioarele tale, nu-i aşa ?
Te cred un ucigaş cu sânge-rece, nu ?
Se pare că oamenii ăştia au încredere în tine.
Cred că o să le salvezi orăşelul.
Cred că o să le salvezi sufleţelele !
Dar noi ştim că nu e aşa, nu ?
De ce nu le arăţi prietenilor tăi ce nărav porţi ?
Arată-le cine eşti cu adevărat.
De ce nu scoţi arma să mă împuşti ?
Dar, desigur, n-o să ai nevoie de toate astea.
Doar de unul, nu ?
Hai, eroule. Apasă pe trăgaci.
Ai privire de ucigaş, fiule ?
Eu n-o văd.
N-ai făcut nimic din ce ai spus, nu-i aşa ?
Nu i-ai omorât pe fraţii Jenkins. Nici măcar nu eşti din vest !
Nu-i aşa ?
Spune !
Vorbeşte mai tare. Nu cred că prietenii tăi te-au auzit.
Nu.
N-ai făcut decât să-i minţi.
Nu eşti decât un impostor şi un laş, nu-i aşa ?
- Mai tare ! - Da.
Ascultă cu atenţie, impostor jalnic.
Ăsta e oraşul meu acum.
Dacă te mai văd vreodată, o să-ţi duc sufletul direct în iad !
Cine eşti ?
Cine sunt ?
Nimeni.
Străjeri auriţi.
Trăsura de alabastru.
Spiritul Vestului.
Mă scuzaţi. Domnule... Spirit ?
Ce frumuseţe ! Uneori trebuie să sapi adânc ca să găseşti ce cauţi.
Deci ai ajuns.
Ăsta e raiul ?
Dacă era, mâncam tarte cu Kim Novak.
Mie-mi spui ? Ce faci aici ?
Caut, la fel ca tine.
Eu nici nu mai ştiu ce caut.
Nici nu mai ştiu cine sunt.
Ţi se spunea Omul-fără-Name.
În ziua de azi, există nume pentru aproape orice.
Nu contează cum ţi se spune. Faptele îl fac pe om.
Da, dar faptele mele au înrăutăţit lucrurile. Sunt un impostor. Un prefăcut !
Prietenii mei au crezut în mine, dar au nevoie de un erou.
Atunci fii erou.
Nu, nu înţelegi. Nici n-ar trebui să fiu aici.
Aşa e. Ai venit de departe ca să cauţi ceva ce nu se află aici.
Nu vezi ? Nu e vorba de tine.
E vorba despre ei.
Dar nu mă pot întoarce.
Nu cred că ai de ales, fiule.
Niciun om nu-şi poate evita destinul.
Deci ai ajuns.
Exact, amigo. În cealaltă parte a drumului.
Ai văzut asta ?
Toţi vedem ce trebuie să vedem.
Frumos, nu ?
Da.
Este.
Vino, prietene. Vreau să-ţi arăt ceva.
Cu mulţi ani în urmă, toată valea asta era acoperită de "agua".
Acum... mai rămâne o singură întrebare.
Unde s-a dus ?
Urmează apa.
Urmează apa ! Haide !
N-are noimă.
Fără apă, pământul e inutil.
Ce construieşti aici ?
Viitorul, domnule Rango.
Ori faci parte din el...
... ori rămâi în urmă.
Sunt aici de dinainte ca autostrada să traverseze valea.
Am urmărit progresul şi am învăţat un lucru, două.
Controlezi apa...
şi controlezi totul.
Haide zău, domnule Rango. Îmi atribui puteri divine.
Cum Dumnezeu aş putea eu să controlez apa ?
OPRIRE DE URGENŢĂ
Şi-acum, amigo ?
"Niciun om nu-şi poate evita destinul."
Mă întorc.
De ce ?
Pentru că ăsta sunt eu.
Ai mult tupeu să te arăţi aici, legiuitorule. Ce vrei ?
Tăticul tău şi băieţii ăia o să fie spânzuraţi pentru ceva ce n-au făcut.
Dar eu am un plan.
Îmi dau seama cât de greu îţi e, Fasola.
Dar iei o decizie practică.
Decizii, decizii...
Nu e nevoie să mai sufere nimeni.
Ferma familiei tale nu e decât pământ pustiu acum.
Semnează actul de proprietate şi eliberează-te de povara tatălui tău.
Tăticul meu n-a fost o povară !
Ţine-ţi banii murdari şi eu am să-mi păstrez pământul !
Fă ce spune, sau, pe toate focurile iadului,
îţi scot ochii ăia căprui frumoşi !
- Stai, Jake, nu e nevoie să... - Lasă-mă să-mi fac treaba !
Tu m-ai chemat. O să ducem asta până la capăt.
Semnează actul, femeie !
Du-te la dracu' !
De unde crezi că vin ?
Uită-te în ochii mei.
Vreau să te văd murind.
Jake !
Te provoc la luptă !
Jake !
Ziua asta tocmai a devenit mai interesantă.
Las-o jos !
Sau ce, micuţule ? O să mă omori ?
Cam aşa ceva.
- Luaţi-vă labele murdare de pe mine ! - Tacă-ţi fleanca !
Bine, şerifule, să te văd !
ŞERIF
BANCA DIN PRAFU'
Acum, amigos !
Trageţi ! Trageţi !
Asta n-a fost o idee bună.
Ţi-e sete, frate ?
Vine !
E un miracol !
Atenţie !
- Uită-te acolo ! - Ce e aia ?
Salvarea noastră, tati !
Evadarea, băieţi ! Scăpăm !
O să te găuresc în aşa hal, că şi din maţe o să-ţi curgă plumb !
Atunci bine că am adus întăriri.
Ce ?
Nu e un şoim.
Sunt doar lilieci !
Urmaţi planul, băieţi ! Să-l secăm de sânge pe diavolul ăla !
Nu e nevoie decât de un glonţ.
N-ai tupeu.
Pune-mă la încercare.
O, domnule Rango.
N-ai uitat ceva ?
Dă-mi arma, şerifule.
Acum, domnule Rango.
Fasola ! Nu-ţi face griji, am un plan.
Ajutor !
Deschideţi uşa !
Bine, planul B.
Fasola, vorbeşti nedesluşit.
Toate problemele rezolvate, în afară de una.
E un nou vest, Jake. Nu mai e loc pentru pistolari.
- Suntem oameni de afaceri acum. - Da, avem pălării noi.
De unde vin eu, noi numim asta improvizaţie.
Te-ai întors.
Ce-a fost ăla ?!
Nu intra în panică, dar doar ce-ai înghiţit planul B.
Ce ?!
Bine, intrăm în panică.
Tu şi şeriful vă asemănaţi mai mult decât crezi. Sunteţi doar legende.
În curând, nimeni n-o să creadă că aţi existat.
Ultimul glonţ pentru ultimul proscris.
Cât de potrivit.
Ce ?
Şerifule, sunt sigur că dacă lucrăm împreună,
putem găsi o soluţie reciprocă pentru situaţia noastră actuală.
Ar fi bine să discuţi cu el.
Un glonţ.
Jos pălăria...
De la o legendă la alta.
Cum ai spus ?
"În curând, nimeni n-o să creadă că aţi existat."
Nu, Jake ! Nu !
Rango !
Ai adus apa înapoi, aşa cum ai promis.
Chiar eşti un erou.
Chestia la eroi e că oricând...
Nu strica tot.
Da.
Ei, nu ştiu voi, dar eu m-aş scălda.
Şi-aşa îşi încheie şopârla călătoria,
de la începuturile modeste, la legenda pe care, azi, o slăvim.
Şi deşi e sigur sortit să moară, poate în urma unui accident domestic
cauză a 65% din toate morţile naturale,
oamenii din sat îşi vor aminti întotdeauna
chiar şi când renunţă la demnitate.
BUN VENIT LA NOROIEŞTI
- Intru. - Vrei una rece ?
Apa nu înseamnă bani. Banii sunt bani.
- Ei bine, n-am niciun... - Mă refer la bani lichizi.
Avem o problemă.
Cine l-a lăsat iar pe Snuggles în apă ?
Cred că mă completezi.
Dă-i drumul fecioarei.
- Tăiaţi. Cinci minute pauză. - De ce nu începi când trebuie ?
Care e motivaţia mea ?
Vai, copii.
De ce ai făcut-o ?
De control. Am auzit că, dacă te prăjeşti prea tare, ţi se ia toată pielea.
- Ce e aia ? - E splină umană.
- N-o atinge. - E a doua oară când mi se întâmplă.
Ce apă grozavă !
Fac pipi în ea în acest moment.
Înot adulţi, în următoarele cinci minute.
Nu treceţi de geamanduri.
Ţi-am făcut pachet. Ţi-am pus şi cozonac,
dar i-am scos stafidele, aşa cum îţi place.
Nu uita că ai spray-ul nazal în desagi...
- Fasola ! - ... şi loţiunea hidratantă.
- Fasola ! Ţi-am mai spus. - Loţiune ?
E pentru arme. Loţiune de arme.
Şerifule, încotro te îndrepţi ?
Sunt probleme la un râu secătuit. Bill cel Rău iar şi-a băgat nasul.
Iubitule, întoarce-te cu toate degetele.
Şi n-o face pe eroul.
Fasola, n-ai înţeles.
Trebuie să păstrez impresia făcută.
Unde-mi sunt bomboanele ?
- Le-am găsit. - Ce se întâmplă ?
Ei bine, pentru a satisface nevoile colectivităţii,
eroul trebuie să se abandoneze
şi să-şi fortifice imaginea ca simbol de care-şi va aminti lumea pe veci.
Aşadar, asta e scena finală cu apusul de soare.
Arată-le ce poţi, amigo.
Gata, Excelsior ?
Camarazi,
vor fi vremuri când vă veţi îndoi de voi înşivă.
Când vă veţi simţi doborâţi de cataclismele vieţii,
amintiţi-vă de acest moment. Amintiţi-vă de mine.
Nu uitaţi că voi fi mereu în preajma voastră,
chiar şi în momente inoportune.
Aşa ne-a fost înţelegerea.
Nu uitaţi că în noi toţi zace
adevăratul Spirit al...
Hai s-o luăm de la început.