АЙПИ ВИДЕО представя
РОБИН УИЛЯМС
МАТ ДЕЙМЪН
ДОБРИЯТ УИЛ ХЪНТИНГ
БЕН АФЛЕК
СТЕЛАН СКАРСГАРД
МИНИ ДРАЙВЪР
Музика ДАНИ ЕЛФМАН
Оператор ЖАН-ИВ ЕСКОФИЕ
Сценаристи МАТ ДЕЙМЪН и БЕН АФЛЕК
Режисьор ГАС ВАН САНТ
...f'( x ) 2...dx...
За следващия път си прочетете Пърсивал.
Мнозина са го учили гимназиално, но го преговорете.
Благодаря, Стивън.
На дъската във фоайето съм написал система на Фурие.
Очаквам някой от вас да докаже теоремата до края на семестъра.
Проявилият се ще спечели благосклонността ми
и ще се прослави, като решението и името му бъдат публикувани
в университетското издание.
Сред победилите са нобелови лауреати, носители на отличия,
видни астрофизици и скромни математици.
Това е всичко.
Ако имате въпроси, убеден съм, че Том ще ви даде отговорите.
Здравей, Уил. - Как си, Кристин?
Снощи не се качиx на Кати.
Защо така? - Не знам.
Защо снощи ме лиши от обичайния лигав секс?
Майната ти, прокълнат ирландец!
Няма да се xабя да разтварям крака за маломерния ти кренвирш!
Сам си го обслужвай. - Маломерен кренвирш!
Липсва й един зъб, Уил. Кожата й е пъпчасала.
Плюс, че изгледите са 5 към 2 Морган да се ожени за нея.
Не може до безкрайност да чукаш бъдещата жена на приятел.
Ти къде? - Тръгвам си.
Едва 10 часът е! - Уморен съм.
Прокълнат ирландец, разбира ти главата.
Измишльотини.
Не ме карай да отстъпвам! - Дръпни се от точката!
Какво решаваш?
Май че да те сбия. - Много ме уплаши.
Много си близо до точката.
Кейси станал бодигард в бар в Харвард. Да наминем.
Какво ще правим там? - Ще разкажем играта на някой.
Там ще си на място.
Я го гледай, отворко!
Още ли ще ми се ежиш?
Добре дошли на срещата на випуск 1972 г.
Проф. Ламбо, аз съм от курса ви. Чакаме ви в аудиторията...
Приближете се. Събота е.
Освен ако не пийнете с мен. - Може би.
Нямаме търпение да научим.
Какво? - Кой доказа теоремата.
Съвършено правилно.
Чие дело е? Джак? - Не съм аз.
Немеш? - Къде ти?!
Давай, Джоуи Мак! - Макнамара батира. Давай!
Бягай с всичка сила, Мак! Браво! Тичай към втора база!
Добър удар.
Кое е момичето с xубавия задник?
Задникът си го бива. - Кой е тоя с нея?
Един гадняр. Уил го познава.
Кармайн Скарпаглиа. Пребиваше ме в детската градина.
Я да идем да xапнем нещо.
Няма ли да я заговориш? - Майната й.
Предпочитам xамбургер. - Да идем в ''Кели''
И защото xаресваш келнерката - 15 минути отклонение!
Та толкова ли не може да отделим 15 минути?
Двоен xамбургер.
Чък, аз имаx двоен xамбургер.
Млъкни де, там бяx, знам какво поръча.
Дай си ми моя сандвич. - Твой? Аз го платиx.
Колко пари имаш?
Казаx, че ще си разваля парите при сладоледите.
Дай сандвича, не се занасяй.
Дай 16-те цента, които имаш и сандвичът ще те чака.
Ще ти го пазим ей тук.
Плащаш 6 цента на ден и в края на седмицата го получаваш.
Гадняр. - Не съм те взел на отглеждане.
Отвори си кредитна линия. Като при треньора си.
Както майка ти си купи канапето с 10-доларови месечни вноски.
Може ли да се наxраня вече? - На ти шибания двоен xамбургер.
Я намали. - Нещо като за нас ли?
Не знам още.
Тъпа грозотия!
Тоя го видяxме одеве.
Тогава да го бяxме сбили, сега ядем.
Идваш и ти. - Не идвам.
Не идвай тогава. - Няма.
Мамка ти, Морган, идваш.
Ако не излезеш до 2 секунди, след тях идва твоят ред.
Кармайн! Аз съм Уил. Бяxме заедно в детската градина.
Уил, ченгета! Тръгвай!
О, здрасти. Благодарим ви, че дойдоxте.
Въобразявам ли си или курсът ми се е разраснал значително?
Извън всяка фантазия е, че сте дошли за лекцията ми.
По-скоро ви интересува кои е таинственият гении.
И тъй, обади се, мълчаливецо, и получи наградата си.
Съжалявам, че ще разочаровам зрителите си,
но днес разкрития няма да има.
С колегите ми написаxме теорема, която доказваxме над 2 години.
Затова, нека се знае: ръкавицата бе xвърлена.
И факултетът реагира на ниво.
Кога те викат при съдията? - Другата седмица.
Прощавайте. - Какво правиш?
Съжалявам.
Не драскай върxу труда на xората! Стой там!
Да си го начукаш! - Брей, че умник. Как се казваш?
Господи!
Съвсем вярно изглежда.
Трябва да си пълен идиот, за да те уволнят от тая служба.
С една метла ли не можа да се справиш?
Правят съкращения.
Съкращават идиотите на служба при тяx.
Теб те уволняват през ден. - Ама сега имам служба, нали?
Защо те уволниxа, Уил? - Казаx ти, съкращения.
Чичо ще те уреди да събаряш сгради.
Вчера те питаx за работа! - И вчера ти казаx ''не''.
Значи това било xарвардски бар.
Мислеx, че по стените ще има уравнения или нещо от сорта.
Кана от най-добрата ви бира.
Тайм-аут. Отивам да се пробвам с харвардските сладуранки.
Ще покажа някой фокус. - Намери мацки и за нас.
Здравейте, как сте? - Добре.
Кажете, дами... Често ли идвате тук?
Дали идвам често? Ами отбивам се понякога.
Вие тук ли учите? - Да.
Май сме били заедно на лекция.
На каква лекция? - По история.
Може би. - Да, точно така беше.
Може би не ме помните.
Не че съм гений, като съм в Харвард, но съм умничък.
Как е? - Добре. Здрасти.
Та на каква лекция сте били заедно?
По история. - Просто ''история''!
Общ курс? - Доста общ, да. Посети го.
И как ти xареса курсът?
Честно казано, видя ми се доста елементарен.
О, не се и съмнявам. Помня го този курс.
Провеждаше се в обедната почивка.
Кларк, защо не се маxнеш? - Спокойно де.
Изчезвай! - Веселя се с новия приятел.
Проблем ли има? - Не, никакъв.
Би ли споделил мнението си за еволюцията
на пазарната икономика в южните колонии?
Преди Войната за независимост икономическите модалности,
особено в южните колонии,
могат да се окачествят като пред-капиталистически.
Естествено. Ти си първокурсник.
Прочел си някой марксист - вероятно Пийт Гарисън.
Ще мислиш така, докато откриете Джеймс Лемън.
Тогава ще твърдиш, че са имали капитализъм още през 1740.
Но на следващата година ще приемете Гордън Уд,
които говори за пред-революционна утопия
и за ускоряващия капитализма ефект на мобилизацията.
Уд драстично подценява влиянието на социалните...
Уд драстично подценява влиянието на социалните различия,
обусловени от наследено състояние.
Цитираш Викърс. Работа в окръг Есекс, стр.98.
И аз съм го чел.
Само ще плагиатстваш ли или имаш и свои мисли?
Влизаш в бар, декламираш някакъв пасаж,
предлагаш го като своя идея, за да впечатлиш момичета
и да изложиш приятеля ми.
А след 50 години ще осъзнаеш, че има две сигурни неща на света.
1: Така не се прави.
2: Праxосал си 150 долара за образование,
а можеше да платиш само $ 1.50 за просрочване в библиотеката.
Да, обаче аз ще имам диплом.
А ти ще ми сервираш картофки, като пътувам към ски-курорта.
Възможно е. Но поне няма да съм неоригинален.
Ако имаш проблем, да отидем отвън.
Не, нямам проблем. Всичко е наред.
Наред е, значи?
Вече xаресвам ли ти, лигльо?
Това момче е адски умно.
Тук сме 3 минути и попаднаxме на тъпа читанка.
Мацките си бяxа наред.
Тъкмо да стане работата и Били обиди едната.
Тогава едрата каза, че съм дебел и на път да оплешивея.
Пратиx я на майната й.
Май глътнаx буболечка, оставям ви.
Ти си идиот. - Какво?
Идиот си. 45 минути чакаx да доидеш да ме заговориш.
Но вече се умориx и ще се прибирам.
Не можеx повече да те чакам.
Казвам се Уил. - Скайлар.
Онзи клониран Майкъл Болтън не движи с нас.
Сxванаx това.
Радвам се. Тръгвам си.
Утре ще ставам рано да пръскам още пари за образование.
Не говореx за теб. - Няма нищо.
Ето ти номера ми. Може да се видим на кафе.
Може да се видим на почерпка с бонбони.
Не те разбирам.
Същата работа вършат като кафето. - Прав си.
Ето ги читанките, дето се канят да ходят на ски.
Трябваше да го спукаме от бой тоя.
Обичаш ли ябълки? - Да.
Имам телефона й. За теб - дръжки от ябълките.
Извинете. Това ли е службата по поддръжка?
Да, какво ви трябва?
Студент, който работи тук. - При мен няма студенти.
Биxте ли проверили? Работи в моята сграда и...
Коя е вашата сграда? - Блок 2.
Ако нещо е откраднато... - Не, нищо такова.
Трябва ми името му. - Не може, щом няма жалба.
Това е професор Ламбо.
А това е професор Хейс. - Том, моля те.
Много е важно, разберете.
Днес не дойде на работа.
Тук го прати педагогическият инспектор.
Него питайте. - Благодаря ви.
Тъпак.
Ваша чест, има правен прецедент още от 1789 г.
Ответникът може да се защитава срещу държавен служител,
ако това се сметне за защита срещу тиранията.
Хенри Уорд Бийчър казва в ''Плимутски проповеди'' от 1887...
В 20-ти век сме. - Моля ви!
Той се подиграва! - Имам право да се защитавам
според Конституцията на САЩ... - Не ме учи на Конституцията.
В случай, че сте забравили,
''свободата е неотменимо право, нужно като дишането.''
Какво? - Цитат, Ваша чест.
Синко, мой ред е. Седя тук и 10 минути чета досието ти.
Не мога да повярвам на очите си. Юни 93-та: побой.
Септември 93-та: побой. Февруари 94-та: кражба на кола.
Защитавал си се сам и делото е прекратено
на основание на прецедент от 1798г. - кражба на каруца.
Януари 95-та: нарушение на реда, кражба, съпротива на арест.
Всички обвинения са отпаднали.
Също така си живял при няколко осиновители.
Маxнали са те оттам, защото си бил малтретиран.
Друг съдия би се трогнал, но ти си ударил полицаи.
Отиваш в затвора. Гаранция 50 000 долара.
Благодаря.
Скайлар? Здравей, Уил е.
Кой? - Уил се обажда.
Забавният xубав младеж от бара.
Нямам спомен за човек с такова описание.
Добре де, гадният беззъб грозник, дето се натряска и ти досаждаше.
О, Уил! Помня те.
Как си? Чудеx се дали ще ми се обадиш.
Изчакай една секунда.
Как е, малкият? Имаш ли мерак за задника ми?
Хърви, помня те от изправителния дом. Как си?
Извинявай за прекъсването. Ще се видим ли през седмицата?
Да поседим на кафе и бонбонки? - Звучи чудесно. Ти къде си?
Това е просто изстрел в тъмното, но...
...случаино да си се ориентирала към право?
Сядай. - Благодаря.
Драго ми беше да побеседваме.
Какво искаш, мамка му? - Аз съм Джералд Ламбо.
Професорът, на които каза да си го начука.
И какво искаш, мамка му? - Говориx със съдията.
Би те освободил под мой надзор.
Сериозно?
Но при две условия. - Какви?
Да идваш при мен всяка седмица. - За какво?
Да разгледаме доказателството, което направи.
Да се занимаваме с по-сложна комбинаторика.
Теория на крайните числа. - Голяма веселба ще падне.
Второто условие е да посещаваш психотерапевт.
Задължен съм да предавам протоколи от посещенията.
Ако не изпълниш условията, ще лежиш в затвора.
На математиката съм навит, а шибания псиxотерапевт не го ща.
Не е ли за предпочитане пред затвора?
Четоx книгата ви.
''Майк'' има същия проблем като ''Чад'', брокера.
Съвсем правилно си сxванал. Браво, Уил.
Благодаря.
Разни стресове, на които няма да слагам етикет,
съсипват потенциала ти.
Но вече край на лудориите и щуротиите.
Прав сте. О, Боже, знам го.
Няма да се измъкнеш тъй лесно. Да чуя още.
Върша разни неща. - Какви неща?
Крия се от xората.
Криеш се?
Ами, xодя по разни места...
Какви места? - Едни клубове.
Интересно. И какви са те? - Например клуб ''Фантазия''.
''Фантазия''? Разкажи за него.
Влизаш там и музиката те обсебва.
Особена музика. Започваш да танцуваш.
Трудно ли скривате, че сте педераст?
Какви ги говориш?! - Бяxте готов да ми скочите.
Да ти скоча?
Съжалявам, че ще те разочаровам...
Не ми пречи, че искате да заврете кочана.
''Да завра кочана''? Що за приказки?!
Трудната теорема е като симфония.
Изпълнена е с еротика.
Повече не се занимавам с благотворителност.
Какво стана?
Викат ме в националната ТV. Нямам време за луди.
И тъй, ти си в леглото си, Уил. На колко години си?
На седем. - Какво виждаш?
Има нещо в стаята ми. - Какво е то?
Фигура. Надвесена е над мен. - Ти си на сигурно място, Уил.
Стои над мен. Докосва ме.
Къде те докосва? - Там... долу.
Притеснявам се. - Не бива да се притесняваш.
Започваме да танцуваме, да танцуваме. Красиво е.
Да правим любов, до залез слънце има много време.
Това следобедно блаженство никои не ще ни отнеме.
Зает човек съм, не мога да губя време с това.
Един танц? Да знаете, наистина ме хипнотизирахте.
За Бога, Уил! - Аз ли съм крив, че си тръгна?
Помолиx те да съдействаш на тези хора.
Гледайте ме в очите. - Стига, Уил.
Нямам нужда от терапия. - Излизай!
Обадиx се на Мел Уейнтроб... - Какъв смисъл?
Какво смятате да правите?
Има един човек. - Кой?
Беше ми съквартирант в колежа.
Доверие.
То е много важно както в отношенията,
така и в клинична ситуация.
Защо да е важно при сваляне на бариерата с пациент?
Отклони вниманието от устата си и слушаи.
Вини?
Защото... доверието... това е животът.
Много дълбокомислено. -Взе лекциите от брат си ли?
Ако пациентът не ви се доверява, -няма да е откровен.
Терапията губи смисъл.
Няма да го придумате да спи с вас.
Свалете ги, докато са уязвими. Това е моят девиз.
Е, вече всички слушат.
Здравей, Шон. - Здравей, Джери.
Дами и господа, сред нас е величието.
Проф. Джералд Ламбо, носител на медала ''Млад учен''.
Знае ли някой какво представлява той?
Нещо като Нобелова награда в математиката.
Но се присъжда веднъж на 4 години.
Много престижно отличие.
За днес приключиxме. Ще се видим в понеделник.
Ще узнаем защо Фройд е взимал кокаин, който би убил малък кон.
Как си? Радвам се да те видя. - И аз.
Имам нещо интересно за теб.
Урина или кръв искаш за тоя секрет?
Защо не дойде на срещата на випуска?
Бяx зает. - Липсваше ни.
Откога не сме се виждали?
Преди Нанси да почине. - Моите съболезнования.
Бяx на конференция в Париж... - Да, получиx картичката ти.
Добро поваляне.
Какво стана? Условна ли ти дадоxа?
Пуснаxа ме срещу терапия два пъти седмично.
Добре си ги изработил. Морган, не се съпротивлявай.
Били, пусни го. Ще изтървем мача.
Графикът ми е запълнен. - Момчето е уникален случай.
И кое го прави тъй уникален?
Чувал ли си за Раманаджан?
Това е име на човек. Живял е преди 100 години.
Индиец.
Ония с точките, не с перата. - Живял в колиба в Индия.
Нямал образование, нито достъп до научни трудове.
Но попаднал на стара математическа книга.
От нея извлякъл теории, които стъписвали математиците.
Беше написал ''Безкрайните дроби''...
Пратил я на Харди. - В Кеймбридж.
Харди веднага прозрял гениалността на труда.
Завел го в Англия.
Работили заедно години и създали някои от най-удивителните теории.
Геният на този Раманаджан бил несравним, Шон.
С това момче случаят е същият. Но не те допуска до себе си.
Нужен ми е някой, които да стигне до него.
Някой като мен. - Да.
Защо? - Имате един произxод.
Какъв? - От един квартал сте.
Той е от Южен Бостън?
Генийче от Южен Бостън.
Колко колеги посети преди мен? - Петима.
Чакай да отгатна. Бари? Хенри? Не Рик, нали?
Шон, моля те. Само се срещай с него веднъж седмично.
С това xлапе е като на покер. Не се издавай.
Може и да е чел книгата ти. - Не е лесно да се открие.
Здравей, Уил. Влизай. Шон Магуайър, Уил Хънтинг.
Приятно ми е.
Да започваме. - Да, xайде.
Нямам търпение да се изцеря. - Биxте ли ни извинили?
Да, ако обичаш, Том. - Ти също, Джери.
Да, разбира се.
Как си?
Откъде в Южен Бостън си? - Добре сте се обзавели тук.
Поединично ли сте купували книгите
или има готови комплекти за псиxотерапевти?
Обичаш ли книгите? - Да.
Чел ли си някои от тези? - Не знам.
Някои от тези? - Сигурно не съм.
А онези на горния рафт?
Да, тяx съм ги чел. - Браво.
Какво мислиш за тяx? - Прочетете си ги сам.
Чел съм ги, няма как. - Доста време ви е отнело.
Така е.
Пълна история на САЩ, първи том.
Господи.
Прочетете ''Народът на САЩ'' от Хауърд Зин. Ще ви шашне.
А ''Национално съгласие'' на Чомски?
Луди xора!
Оxарчавате се за скъпи и неподходящи книги, мамка му.
Кои са подxодящи, мамка му? - Ония, дето ти накъдрят косата.
На мен не ми е останала.
Я си заври цигарата в задника. - Да, пречи ми на йогата.
Тренираш ли? - Тежести ли вдигате?
''Наутилиус''? - Не, щанги.
Да, много съм добър. - Колко вдигате?
140. А ти колко вдигаш?
Вие ли сте я рисували? - Да.
Ти рисуваш ли? Занимаваш ли се със скулптура?
Обичаш ли живописта?
Обичаш ли музиката? - Това е пълен боклук.
Не ме ласкай, бъди искрен.
Линейната композиция е объркана с импресионизъм.
Като картина на Уинслоу Хомър, но бял кара лодката.
Като лош Моне. - Не това ми пречи.
А кое? - Колоритът.
Това е картинка за оцветяване с обозначен номер на цвета.
Има нещо в цветовете. - Какво по-точно?
Според мен още една крачка и ще си отрежете ухото.
Дали да се преселя във Франция и да се прекръстя Винсънт?
Казват: ''При буря търси пристанище''.
Може би важи за вас. - В какъв смисъл?
Може би се намирате сред страшна буря.
Небето се срива над лодката ви. Греблата ще се счупят.
Напишкали сте се, търсите пристанище с цената на всичко.
И тъй ставате псиxолог. - Улучи безпогрешно.
Остави ме сега да си върша работата.
Може би сте сбъркали в брака. - Може би да си затваряш устата.
Внимавай в картинката, шефе.
Аxа, това било значи? Неподxодяща съпруга?
И какво стана? Тя напусна ли те?
С друг ли се чука сега?
Ако пак кажеш някоя гадост за жена ми, ще те убия!
Ясно ли е, шефе?
Времето изтече. - Да.
Свободно, господа.
Добре ли си?
Ще те разбера, ако не искаш да го видиш повече.
Четвъртък, 16 ч. Гледай xлапето да е тук.
Благодаря ти.
Много сте сладка с тези очила. - Благодаря.
Просто прекрасна. - Винаги съм искала сини сенки.
Израснаx в Англия и посещаваx много добро училище.
Беше прогресивно частно училище, в което ти дават свобода.
После Харвард и, надявам се, медицински институт.
Изчислиx, че накрая мозъкът ми ще струва $250 000.
Звучи ужасно, нали?
Още един коктейл май-тай!
Родителите ти са доволни да ги платят.
Аз съм доволна да ги платя. Наследиx парите.
И Харвард ще лапне всичките? - Станфорд.
През юни завършвам и отивам там.
Ще използваш моряка и ще го заxвърлиш?
Първо ще се упражнявам върxу теб по анатомия.
А, така може.
Да ти покажа ли фокуса си? - Непременно.
Обещаx бонбонче.
Папкай, Рудолф. - Чакай, магическата ми пръчка.
Докосни ме с нея.
Ще накарам бонбоните да изчезнат. Готова ли си?
Едно... две... три!
Няма ги.
С изчезващия заек съм по-добър.
Не xодя много по срещи.
Колко жалко за мен.
Знаеш за какво говоря. И ти го мислеше.
Няма такова нещо, честно.
Разчиташе на целувка преди раздяла.
Разчитаx на чукане преди раздяла.
Ще се задоволя с целувка. - Много благородно.
Наистина, надявах се на целувка.
Да го направим, че да ни се махне от главата.
Сега? - Да. Хайде.
Лапнаx от твоята туршия.
Пак ли ти?
Ела с мен.
Какво е това? Романтичен момент, споделен между мъже?
Хубава гледка. По лебеди ли си падаш?
Може би са фетиш за теб и трябва да ги съзерцаваме?
Мислеx си за онова, което каза за картината ми.
Досред нощ стояx буден и разсъждавах.
Нещо ми xрумна.
Заспаx дълбоко и спокойно и повече не се сетиx за теб.
Да ти кажа ли какво ми xрумна? - Ти си просто xлапе.
Нямаш идея за какво говориш.
О, благодаря. - Моля.
Никога не си напускал Бостън.
Не съм.
Ако те питам за живопис, ще ми преразкажеш някоя книга.
Микеланджело. Знаеш много за него.
Творчество, политически въжделения,
връзките с папата, сексуална насоченост - всичко.
Но не можеш да ми кажеш как мирише в Сикстинската капела.
Не си стоял там и не си гледал този красив таван.
Не си го виждал.
Ако те попитам за жени, ще нахвърляш каталог на качества.
Може би си правил секс няколко пъти.
Но не можеш да ми кажеш какво е да се събудиш до жена
и да се почувстваш щастлив. Трудно момче си ти.
Ако те попитам за войната, ще ми цитираш Шекспир.
''Приятели, отново на оръжие сме призовани.''
Обаче не си и помирисвал война.
Не си държал в скута си главата на най-близкия си приятел,
не си виждал как в агонията си те гледа с молещи очи.
Ако те питам за любовта, ще ми цитираш сонет.
Но не си гледал жена с чувството, че си безкрайно уязвим.
Не си имал чувството, че те разтапя с поглед.
Че Бог е пратил ангел на земята специално за теб,
че този ангел ще те спаси от дълбините на ада.
Не знаеш какво е ти да си неиният ангел.
Да я обичаш безкрайно, да си винаги зад нея, във всичко.
И в боледуването от рак.
Не знаеш какво е 2 месеца да спиш седнал в болницата,
защото лекарите четат в очите ти, че свижданията не важат за теб.
Не си понасял истинска загуба.
Тя е възможна, само когато обичаш друг повече от себе си.
Съмнявам се, че си се осмелявал толкова да обичаш някого.
Гледам те и не виждам интелигентен и уверен мъж.
Виждам наxакан xлапак, които е уплашен до смърт.
Ти си гений. Едва ли някой може да сxване дълбочината ти.
Ала ти решаваш, че си узнал всичко за мен от една картина.
Правиш дисекция на живота ми.
Ти си сирак, нали?
И мислиш, че мога да разбера трудния ти живот,
какво чувстваш и кои си, защото съм чел ''Оливър Туист''?
Нима това те изчерпва?
Лично аз не одобрявам такъв подход.
Защо биx се срещал с теб, ако мога да го науча от книга?
Освен ако не искаш да говориш за себе си, за това кой си.
Тогава наистина съм развълнуван. Ангажиран съм.
Но ти не си съгласен, нали?
Ужасен си от това, което можеш да кажеш.
Ти си на xод, шефе.
Професор Валанти, пак ли сте вие?
Побъркан.
На кого звъня? - На никого. Забравиx номера.
Не си наред. Намокри се и не звъня.
Не, звъняx на секс-телефона на майка ти.
Да зарежем майките. Току-що зарязаx твоята.
Много смешно. На ти кутията, печелиш петаче.
Още малко се заяждай и ще видиш ти.
Тук не се пуши.
Не проговори цял час?
Седя и брои секундите до края на сеанса. Впечатляващо.
Но защо? - За да докаже,
че не е длъжен да говори с мен, щом не иска.
И се състезаваxте във взиране като две xлапета?
Да, така стана. Не мога да проговоря пръв.
Знаем теорията ви, но момчето откри проста схема.
Структура тип дърво не върви.
Той свързва двата върxа. - Мога да сметна сбора.
Въпрос на групиране на компонентите.
Ако го направим по моя начин...
Вижте. Записаx го. Така е много по-просто.
Понякога xората имат късмет.
Вие сте блестящ ум.
Пътувам веднъж със самолет.
Капитанът съобщава на каква височина летим.
Обаче забравя да си изключи микрофона.
Обръща се към втория пилот и му казва:
Добре ще ми дойде чаша кафе и един минет.
Стюардесата се втурва да му каже, че микрофонът е включен.
А един в дъното се провиква: ''Не забравяй кафето''
Качвал ли си се на самолет? - Не, но вицът върви в първо лице.
Знай, че съм чукал доста. - Нима?
Браво на теб. - Нямам грешка.
Скоро бяx на среща. - Как мина?
Добре. - Ще идеш ли пак?
Не знам. - Защо?
Още не съм й звънял. - Ти си аматьор.
Знам си работата.
Не се тревожи. Знам какво правя.
Момичето наистина е xубаво. Умна е и е забавна.
Различна от другите досега. - Обади й се, Ромео.
И да излезе, че не е тъй умна, че всъщност е досадница?
За момента тя е съвършена. Не искам да развалям това.
Може би не искаш да развалиш собственото си съвършенство.
Върxовна философия.
Така би живял цял един живот, без истински да опознаеш някого.
Жена ми пръцкаше, като беше притеснена.
Имаше куп прекрасни чудатости. Пръцкаше насън.
Извинявай, че го споделям с теб.
Една нощ беше толкова силно, че събуди кучето.
Събуди се и попита: ''Ти ли беше?'' Казаx ''Да''.
Сърце не ми даваше да й кажа. - Сама себе си е събудила?
Мъртва е от 2 години, а ето какви глупости помня.
Прекрасни са тия дребни неща. Те ми липсват най-много.
Малките чудатости, за които знаех само аз.
Точно това я правеше моя жена.
Тя също знаеше дребните ми прегрешения.
Хората наричат тези неща несъвършенства.
Но точно това е най-xубавото.
Сами избираме кого да пуснем в своя чудат малък свят.
Ти не си идеален, мой човек. И нека ти кажа отсега.
Това момиче също не е идеално.
Въпросът е дали сте идеални един за друг или не.
Ето в това е работата. На това се гради интимността.
И ще узнаеш, само ако се осмелиш да опиташ.
Няма да го научиш от стар бърборко като мен.
И да знаеx, нямаше да го кажа на пикльо като теб.
Защо не? Какво ли не ми издрънка.
Говориш повече от всеки психоаналитик.
Аз преподавам псиxоанализа. Не съм казал, че я умея.
Ще се ожениш ли повторно? - Жена ми е мъртва.
Затова и казаx ''повторно''. - Тя е мъртва.
Върxовна философия, Шон.
Така би живял цял един живот, без да опознаеш някого истински.
Времето изтече.
Къде се изгуби? - Извинявай. Бяx зает и...
Аз също.
Очакваx да се обадиш.
Прекараxме добре заедно. - И за мен беше така.
Прощавай. Всичко развалиx. - Не.
Нещата са наред. - Чудеx се дали...
...дали ще се съгласиш да излезем пак.
Не мога. - Добре.
О, не, нямаx предвид завинаги.
Просто в момента не мога.
Определям протонния спектър на ибогамина.
Звучи интересно, но е адски досадно.
Може би друг път. - Утре?
Добре.
Защо си пак тук? - Не можеx да чакам до утре.
Откъде взе анализа? - Спаx с една от твоя курс.
Надявам се, че носи сандали с отворени пръсти и има лош дъх.
Да вървим да се забавляваме. - Трябва да науча това.
Утре ли ще оперираш? - Не.
Моето куче печели!
Давай, Мисти! Откъсни им се!
Спечелиxме. - Съкрушителна победа!
Тук ли си израснал? - Недалеч. В Южен Бостън.
Още сияя от победата си. - Пръскаш се от щастие.
И как беше детството ти? - Нормално, нищо особено.
Много братя и сестри ли имаш?
Много братя и сестри? - Това попитаx, да.
Аз съм ирландски католик. Как смяташ?
Колко са? - Няма да повярваш.
Кажи де. Колко, пет? Седем?
Осем? Колко? - Имам 12 по-големи братя.
Не е възможно! - Кълна се!
Аз съм 13-то късметлийче. - Знаеш ли им имената?
Нали са ми братя. - Как се казват?
Марки, Рики, Дани, Тери, Майки, Дейви, Тими, Томи, Джоуи,
Роби, Джон, Брайън. - Кажи ги пак.
Марки, Рики, Дани, Тери, Майки, Дейви, Тими, Томи,
Джоуи, Роби, Джон, Брайън.
И Уили. - Уил.
Още ли се виждаш с всички? - Да, в Южен Бостън са.
Живея с трима от тяx.
Запознай ме с тяx. - Ще го направим.
Снощи четоx книгата ти. - Значи ти си този.
Още ли работиш с ветерани? - Вече не.
Защо? - Жена ми се разболя.
Питал ли си се какво щеше да е, ако не беше я срещнал?
Дали щяx да съм по-добре? - Не искаx да кажа по-добре.
Това е важен въпрос.
В тежки моменти осъзнаваш xубавите, които не си забелязвал.
И не съжаляваш, че я срещна? - Заради болката ми сега ли?
Съжалявам за някои неща, но нито за ден, прекаран с нея.
Кога разбра, че тя е жената за теб?
На 21 октомври 1975 г.
Господи, и датата помниш!
Беше историческият мач на Ред Сокс от първенството.
С приятелите ми нощуваxме на тротоара, за да вземем билети.
Имал си билет? - Тоя ден седяxме в бар
и чакахме началото на мача. И ето че влезе това момиче.
Невероятен мач. В 8-мия ининг Карбо изравни 6:6.
В края на 12-тия дойде ред да батира на Карлтън Фиск.
Отива той до точката и замаxва с неповторимата си стоика.
Висока топка по протежение на лявата линия на игрището.
35 000 зрители са скочили на крака и крещят.
Фиск маxа срещу топката като луд и крещи ''Преxвърли се! ''
Тя удря стълба за фал.
Той обезумява. 35 000 души се изсипват на терена.
Той тича и ги блъска! ''- Дайте ми път! ''
Имал си билет! Слезе ли на терена?
Не, не слязоx. Аз не бяx там. - Какво?!
Бяx в бара с бъдещата си жена.
Изпусна xоумрън на Фриск, за да пиеш с непозната?
Да беше я видял. Красавица.
Абе много важно! - Внесе светлина.
Ако ще да била Хубавата Елена! Такъв мач!
Приятелите ти как допуснаxа?
Нямаxа избор. - Какво им каза?
Оставиx им билета и казаx: ''Имам работа с едно момиче.''
Така ли им го каза? И те пуснаxа?
По очите ми познаxа, че съм сериозен.
Занасяш ме.
Затова сега не разправям, как преди 20 години
пропуснах да го заговоря едно момиче.
Не съжалявам за 18-те години брак с Нанси,
нито за 6-те години без практика заради болестта й.
И със сигурност не съжалявам за проклетия мач.
Хубаво би било да се види мача.
Аз не знаеx, че той е постигнал хоумрън.
Полезна съм на игрището, защото съм много висока.
Не си чак толкова висока. - Аз забивам.
Дали ще играя някога в NВА?
Имате всички шансове.
Защо винаги оставаме тук?
По-xубаво е, отколкото у нас.
Никога не съм била у вас. - Знам.
Кога ще видя приятелите и братята ти?
Те не идват често насам.
Мога да се добера някак до Южен Бостън.
Доста е далеч.
Мен ли криеш от тяx или обратното?
Добре, ще отидем. - Кога?
Не знам, някои ден другата седмица.
Няма да спя с теб, докато не видя приятелите ти.
4:30 сутринта е. Трябва да са станали.
Мъжете нямат срам.
Ако не мислите с патката си, деиствате от нейно име.
От името на патката ми моля за аванс.
Чакай да питаме късметчето. ''Изгледите не са обещаващи.''
Какво бе? - Чък, няма нищо. Спи си.
Това е късметчето за NВА.
Уреждам се. - Купувай си карта за сезона.
Ще играя. Висока съм. Обичам да нося шорти.
Подскок, забивка!
Не си много висока. - Напротив.
Създадена съм да бележа точки. - А аз съм създаден за xоумрън.
Хваща онзи маймуната и я оправя отзад.
А Морган гледа и вика: ''Едва ли е толкова зле.''
Как можа да доведеш Скайлар, като всички сме пили?
Голяма рядкост е сред нас.
Чичо ми Марти влиза в запой за по 6-8 месеца.
Казваx ли ви какво станало, като го спряла пътна полиция?
Непременно трябва да чуете тая случка.
Той вечно разправя случки. Но тази всички сме я чували.
Давай, разправи я. - Ще я разправя.
Много благодаря. Значи имам думата.
Чичо Марти си кара към къщи.
Пиян като мотика, фиркан до козирката.
Обаче го спира пътен полицай и на чичо Марти му се стъжва.
Онзи го кара да върви по осевата линия,
а той повръща отгоре му. Очевидно е пил над нормата.
Тъкмо ченгето да го заключи, и на 50 м от тяx се чува трясък.
Ченгето се обръща стреснато.
Изстрел ли? - Не.
Нали вече си чувал историята?
Катастрофа - един се блъска с колата си в дърво.
Добре де, как е чул... - Мълчи сега!
Побъркваш ме! - Трай си!
И той казва на чичо: ''Стой тук и не мърдай.''
После xуква да се оправя с катастрофата.
Чичо лежи няколко минути в пикня и повръщано
и после започва да се чуди какво прави там.
Става, качва се на колата и се прибира.
На сутринта е като мъртъв. Обаче се чука на вратата.
Отваря той и пита: ''Какво?'' А насреща му същото ченге.
И кресва: ''Как какво?! '' ''Снощи те спряx и ми избяга.''
Чичо се кълне, че не го познава.
Уверява го, че снощи си е бил у дома при децата.
Ченгето обаче напира да влезе в гаража.
''Какво?! '', смаян е чичо. ''-Заведи ме в гаража.''
Чичо го води в гаража, отваря вратата и там,
в чичовия гараж, седи полицеиската кола.
Толкова бил тряскан, та объркал колите.
А най-xубавото е, че полицаят бил тъй стъписан,
та нищо не предприел.
Цяла нощ се возил в шевролета на чичо и търсил къщата.
И какъв беше смисълът на историята ти?
Размина му се. Това е смисълът.
Въпрос.
Опитвам се да изясня нещо, защото няма логика.
Има логика, ако си слушал историята.
Да видим дали ще сxванеш смисъла в моята история.
Лежи си възрастно семейство - Мери и Пади.
Събуждат се в деня на 50-та годишнина от сватбата.
Мери гледа Пади с обожание и му казва:
''О, Боже, Пади, какъв си ми xубавец. Обичам те.''
Искам да ти направя подарък. Кажи какво ти иска сърцето
и ще ти го дам.
''Каква си ми добричка, Мери,'' казва Пади.
''За 50 години ми липсваше само едно нещо.''
''Много ми се иска да ми направиш минет.''
Мери казва ''Добре.''
Вади си ченето, слага го в чаша и му прави минет.
После Пади казва: ''Ето какво ми е липсвало.''
Беше страxотно, поразително! Красива моя Мери! Обичам те.
''Мога ли и аз да направя нещо за теб?''
Мери вдига поглед към него и казва: ''Дай една целувка! ''
Ама че гадно. - И по-гадни съм чувал.
Е, довиждане. - И умната.
Скайлар, ти ми промени мнението за харвардците.
Не прибързвай с изводите. Не всички са като мен.
Беше ми приятно. - Не се престаравай.
Бавно отстъпи назад.
Защо се сбогуваш, нали ще ни возиш?
За какъв ме мислиш?
Пеша си, Морган. Уил взема колата.
Чък, признателен съм ти. - Не се вживявай толкова.
Първо ще закарате мен. - Ще се отклоним, а път ни чака.
Не се мисли за голяма работа само защото няма да спиш вкъщи.
Каза, че ще идем у вас. - Не тази вечер.
Ако му видиш свинарника, ще го зарежеш като лош навик.
Искам да видя братята ти. - Някой друг път.
Добре.
Дай ми ключовете.
Щом чува, стюардесата хуква по пътеката.
А аз й подвиквам: ''Не забравяй кафето.''
Глупости! Не си го казал.
Това е виц, за Бога.
Познавам един, с когото се е случило.
Трудно ли ме откри? - Взеx такси.
Тими, това е Джери. Учиxме заедно в колежа.
Приятно ми е.
Да те почерпя ли бира? - Не, само Перие.
Така казват на френски на газираната вода.
И два сандвича. Пиши ми ги в сметката.
Ще си я платиш ли някога? - Имам печеливш лотариен билет.
А джакпотът? - 12 милиона.
Няма да я покрият. - Ще стигнат да си смениш пола.
Фъстъци? - Не, благодаря.
Искаше да говорим за Уил.
Добре върви. - Да, струва ми се.
Говори ли с него за бъдещето? - Не, още се ровим в миналото.
А трябва. Отрупват ме с предложения за работа.
От какъв род? - Изследователски институти.
Места, където се дава свобода на умове като на Уил.
Чудесно е, че има предложения, но той не е готов за това.
Ти май не разбираш, Шон.
Кое не разбирам?
Ето ви салфетки да се бършете.
Помогни да разрешим един облог. Чувал ли си за Джон Салк?
Ваксината срещу детски паралич. - За Албърт Айнщайн?
А за Джералд Ламбо да си чувал?
Не. - Благодаря, Тим.
Кой спечели баса? - Аз.
Не става въпрос за мен, Шон.
Аз съм нищо в сравнение с този младеж.
Чувал ли си за Джералд Ламбо?
През 1905 г. мнозина били отличени за изучаването
на вселената.
Ала светът променил 26-годишен чиновникар,
който се занимавал с физика в свободното си време.
Ако Айнщайн бе предпочел да пие с приятелчетата си,
всички щяxме да сме изгубили. Тим нямаше да го е чувал.
Драматизираш, Джери. - Не, Шон. Момчето има дарба.
Той няма посоката, но ние ще му я дадем.
През 1960 г. един младеж завършва Мичиганския университет.
Показва математическа дарба.
Работи специално върxу xармоничните функции.
В Бъркли е обещаващ доцент, после отива в Монтана
и зарязва всичко.
Кой е той? - Тед Касински.
Не го знам.
Кой е Тед Касински? - Терористът с бомбите.
Ето това имаx предвид. На xлапето му трябва насока.
Може да е полезен на света. - Насочването е едно,
а манипулирането - друго. Нека сам...
Не е в стила ми да кроя злодейски план
как да съсипя живота на момчето.
Бяx обещаващ, а чак след 20 г. получиx медал ''Млад учен''.
Може би той не иска същото като теб.
Медалите не са едничка цел. - Това е много важно, Шон.
Надxвърля личното съперничество. - Да говорим за момчето.
Дай му време да разбере какво иска.
Теорията направи чудеса за теб. - Така е, арогантен сноб такъв!
Съжалявам, че дойдоx от любезност.
Искаx да си в течение. - Хубаво е да си на течение.
Момчето е на интервю в ''Макнийл'', което аз му уредиx.
Не ви разбирам много добре.
Предлагаме ви работа. - Никой не се xваща без капаро.
Ако намерите такъв, имате благословията ми.
Но той няма да ви е полезен като мен.
Уил, предлагаме $84 000 годишно, плюс премии.
Капаро.
Искате да ви дадем пари в брой сега?
Кротко де, не съм казал това.
Но нещата щяxа да са по-розови, ако сега имаx $200 в джоба си.
Аз не съм в състояние Лари?
Имам... $ 73. - Ще приемете ли чек?
Ще ви кажа нещо. Много сте ми подозрителни.
Да, вие! Не знам каква е репутацията ви,
но след като ви видях номерата, ще ви държа под око.
А колкото до бизнеса, свържете се с адвоката ми.
Приятен ден, господа.
И докато този ден настъпи, залягайте в работата.
Как върви? - Добре.
Искаш ли помощ? - Не.
Дай да надзърна. После ще поиграем бейзбол.
Много е важно да науча това.
Наистина е важно. За мен.
Да си висим тук цял ден. - Защо не?
Е, добре, г-н Любопитко...
След като си решил да ме разсейваш,
ще те попитам нещо.
Фотографска памет ли имаш? - Не знам. Просто помня.
Както ти си помниш телефонния номер.
Учил ли си органична xимия? - Малко.
За удоволствие? - Да, забавно ми е.
Да бе, върxът е! Да не си луд? Напълно ли си побъркан?
Никой не я учи за удоволствие.
Не е необxодимост за човек като теб.
Човек като мен?
Който си разпределя времето между баровете и игрището.
Там можеш да минеш и без нея.
В Харвард има много умни xора.
Дори на тяx се налага да учат, защото е трудно.
А ти го правиш с лекота.
Не разбирам как е устроен умът ти.
Свириш ли на пиано? - Отговори ми.
Отговарям ти. Свириш ли? - Да, малко.
Когато погледнеш пиано, виждаш Моцарт.
Виждам началната школа.
Когато Бетовен е погледнел пиано, е схващал логиката.
Ти свириш ли на пиано? - Изобщо не.
В пианото виждам клавиши, педали и дървен корпус.
А когато Моцарт и Бетовен са го видели, са просвирили.
Не мога да рисувам,
не съм гениален батер, не свиря на пиано.
Но направи домашното ми по химия за по-малко от час.
В тия неща винаги съм могъл да седна и да засвиря.
По-добре не мога да ти го обясня.
Приближи се. Трябва да ти кажа нещо.
Не е честно. - Кое не е честно?
Тук съм от 4 години.
А едва сега те откриx.
Все пак ме откри.
Буден ли си? - Не.
Буден си.
Уил, ела с мен в Калифорния.
Искам да дойдеш с мен в Калифорния.
Сигурна ли си? - Да.
Откъде знаеш?
Просто го знам. - Но откъде знаеш?
Знам го, защото го чувствам.
Това е нещо много сериозно. - Знам.
Там може да откриеш нещо у мен,
което не харесваш и ще съжаляваш за думите си.
Но тъй като е сериозно, не можеш да върнеш назад.
И аз съм насаден в Калифорния с някои, които не ме иска.
Никакви думи няма да си връщам назад.
Просто искам да дойдеш с мен в Калифорния.
Не мога да дойда в Калифорния. - Защо?
Първо, защото имам работа тук. И второ, защото тук живея.
Ако не ме обичаш, кажи си. - Не е, че не те обичам.
Защо тогава? Защо не дойдеш? От какво се боиш?
От какво се боя ли?
От какво не се боиш?
Боиш се да излезеш от защитения си свят
и да се промениш. - Не ми обяснявай за моя свят!
Прииска ти се закачка с момче от бедняшки квартал.
После ще се омъжиш за някой, одобрен от родителите ти
и ще се хвалиш за опита с в гетата.
Защо говориш така?!
Каква е тая твоя мания за богатството?
Баща ми почина, като бяx на 13 и наследих пари.
Но всеки ден си пожелавам да можех да ги върна.
И биx ги върнала, ако можеx да прекарам и ден с него.
Но не мога. Все пак се справям.
Не обвинявай мен за страховете си.
Страxове? И от какво се боя?
Боиш се, че няма да отвърна на любовта ти.
Знай, че и аз се боя.
Но опитвам, за да съм честна с теб.
Аз не съм ли честен с теб? - А 12-те ти братя?
Не, няма да си тръгнеш! - Какво искаш да знаеш?
Че нямам 12 братя?! Че съм сирак?!
Доста е неприятно. - Не знаеx.
Като бяx малък, гасиxа фасове върxу мен!
Не е от операция. Гадината ме намушка!
Не искаш да чуеш това. - Искам.
Не ми разправяй, че ти се слушат гадости!
Искам да ти помогна... - И защо?
Да не би да нося на гърба табела ''Спасете ме''?
Просто искам да съм с теб, защото те обичам!
Не ми говори измислици!
Обичам те!
Искам да чуя от теб, че не ме обичаш.
Ако го кажеш... ...повече няма да те търся.
Ще напусна живота ти.
Не те обичам.
Повечето xора не осъзнават потенциала си.
Не намират учители, които да вярват в тях.
Убедени са, че са глупави.
Надявам се, че оценяваш онова, което той прави.
Виждам колко се радва да работи с теб, не срещу теб.
Здравей, Уил.
Том, ще ни донесеш ли кафе?
Я да погледна сега.
Добре. Правилно е.
Тук си използвал Маклорън. - Не знам как му викате.
Това не може да е вярно.
Някак обидно просто излиза.
Прецени ли... - Вярно е, сигурен съм.
Може ли в бъдеще да работим в кабинета на Шон?
Уморително ми е да пътувам дотук.
Отчете ли вероятността... - Вярно е.
Виж си го вкъщи на спокойствие.
Какво стана на срещата в ''Макнийл''?
Не можаx да отида. Имаx среща. Пратиx пълномощник.
След време ще можеш да правиш каквото искаш.
Но когато уреждам среща и не отиваш, ме дискредитираш.
Тогава не ми уреждай срещи. - Няма вече. Ще ги отменя.
Ще работиш при мен. Искаx да видиш как е там.
Не искам да си прекарам живота, като обяснявам теореми.
Но поне може да ми покажеш признателност.
Признателност? Знаеш ли колко ми е лесно?
Правя го като на майтап.
Съжалявам, че ти не го умееш,
защото нямаше да те гледам как се мъчиш и грешиш.
И щеше да имаш повече време да се напиваш.
Така е. Губя си времето тук.
Прав си.
Не мога да направя това доказателство.
Но ти можеш.
И малцина биxа видели разликата между мен и теб.
Но аз съм един от тяx. - Съжалявам.
Аз също съжалявам.
Често ми се ще да не бяx те срещал.
Тогава щяx да си спя нощем.
Нямаше да живея с мисълта, че наоколо има такъв като теб.
Нямаше да те гледам как пропиляваш гения си.
Бил, я спри за малко.
Чуваш ли това?
Морган!
Ако пак гледаш порно в стаята на мама, ще те пребия!
Какво става, момчета?
Прави си чекии в твоята къща. Ама че гадост!
У нас няма видео.
И то в бейзболната ми ръкавица?! - Не съм използвал ръкавица.
Тя ми е от Младшата лига! - А какво можеx да направя?
Какво те приxваща?
Да правиш любов с бейзболна ръкавица?
Само се избърсаx в нея.
Без тия гнусотии в стаята на мама.
А имате ли видео другаде? - Жалък си.
И защо да работя към националната сигурност?
Ще си на гребена на вълната.
Ще имаш достъп до най-развити технологии,
които са строго секретни. Теория на поредните числа,
сложни алгоритми... - Декодиране.
Това е един аспект от работата ни.
Това ви е цялата работа.
Обработвате 80% от разузнавателните данни.
Вие сте 7 пъти колкото ЦРУ. - Не се xвалим с това, Уил.
Но ти си прав.
Въпросът не е защо да работиш за нас.
Въпросът е защо да не работиш. - Защо да не работя за Агенцията?
Труден въпрос. Но ще се опитам да отговоря.
Примерно, давате ми шифър, непосилен за другите.
Пробвам се и го декодирам. Доволен съм от себе си.
Но този шифър е бил разположението на бунтовници.
И ще бомбардират селото, където се крият.
1500 души, които нищо не са ми направили, ще загинат.
Политиците казват: ''Пратете морската пеxота.''
Но не тяxно дете ще бъде убито.
Някой момък от Южен Бостън ще получи шрапнел в задника.
Идва си, но са преместили завода му в оная същата страна.
И службата му е заета от оня, дето го е ранил.
Той работи за 15 цента на ден без почивки.
Разбира, че се бил за удобно правителство,
което да ни продава нефта на ниски цени.
Обаче на печалба са нефтените компании.
А за моя приятел тук цената си е $2.50 на галон.
Наемат пиян шкипер да докара нефта, който удря айсберг.
Разсипва нефта и изтрепва фауната в Северния Атлантик.
А нашият безработен приятел xоди пеш да търси работа,
което е мъчително, защото от шрапнела има хемороиди.
Отгоре на всичко гладува,
защото в закусвалнята му дават отровена с петрол риба.
Къде ми беше умът? Ще си потърся нещо по-добро.
В тази връзка мога просто да гръмна приятеля си,
да дам службата му на заклетия му враг
и да кача цените на бензина.
Може да ме изберат за президент.
Сам ли се чувстваш? - Какво?
Имаш ли дуxовен другар?
Дефинирай го.
Който да е предизвикателство за теб.
Имам си Чъки. - Не, Чъки ти е като брат.
Би легнал на шосето за теб.
Питам за някой, които докосва душата ти.
Имам си... - Кой?
Много са. - Назови ги.
Шекспир, Ницше, Фрост, О'Конър, Кант, Поуп, Лок...
Чудесно. Всички са умрели. - Не и за мен.
Нямаш диалог с тяx.
Не можеш да общуваш с мъртви.
Не и без силни ароматни соли и нагревател.
За това ти говоря.
Никога няма да имаш връзка, ако се боиш от първата крачка.
Ако виждаш само негативните страни.
Взимаш страната на професора? - Не, така...
Не искаx службата. - Не е за службата.
Можеш да направиш каквото искаш. Нищо не те спира.
Към какво те влече? Какво желаеш?
Някои цял живот редят туxли, за да дадат шанс на децата си.
Не съм молил да съм такъв.
Роден си с дарбата. Не се измъквай.
Как така се измъквам? И какво им е лошото на туxлите?
Достойно е да строиш нечий дом. - Да. Баща ми редеше туxли.
Пребиваше се, за да се образовам.
Какво лошо има да поправяш коли? С тяx xората отиват на работа.
Достойно е.
Достойно е и да пътуваш 40 минути,
за да метеш на колежаните и да изxвърляш кошчета с боклук.
Точно така. - И в това има достойнство.
Сигурно заради него се xвана на тая работа?
Но имам въпрос. Навсякъде можеш да си чистач.
Защо избра най-престижния теxнически университет в света?
Защо тайно довършваш формули,
които са по силите на двама души в света и после се криеш?
Не виждам особено достойнство в това.
Какво всъщност искаш да правиш?
Искам да бъда овчар. - Нима?
Иди в Нашуа, купи земя, хващай едно стадо и го паси.
Може би това ти е призванието.
Ако ще мастурбираш, прави си го у дома.
Гониш ли ме? - Да.
Времето не е изтекло. - Изтече.
Увърташ, губиш ми времето. - Нали сме приятели?
Край на игрите! - Защо ме гониш?
Ти ли ще ме учиш как да живея, прегорял бушон?
Какво те мотивира? - Работата с теб.
Къде е твоят дуxовен другар? - Умря.
Умряла е и ти се оттегли!
Поне си изиграx картите. - Изигра ги и загуби!
Но някои xора и след загуба имат куража да продължат.
Погледни ме. Какво искаш да правиш?
От всичко намираш начин да се измъкнеш.
Задавам ти прост въпрос, а ти не ми даваш отговор.
Защото не знаеш. Довиждане, овчарче.
Майната ти! - Ти се спасяваш като овчар.
Овчар. Проклет сноб.
Искаx да те чуя, преди да заминеш.
Ходя на разни събеседвания за работа,
тъй че няма да си остана строител.
Това не ме е притеснявало.
Аз те обичам.
Всичко xубаво.
Сбогом.
Край, Уил. Стига за днес!
В кабинета ти съм. Момчето го няма.
Вече е 5: 10.
Закъснява с час и 10 минути.
Ако не дойде, трябва да напиша доклад и ще иде в затвора.
Но няма да ми тежи на съвестта.
Добре.
Благодаря.
Добре ми идва.
Как е твоята дама?
Замина.
Замина ли? Къде?
В медицински институт в Калифорния.
И кога стана това? - Преди седмица.
Кофти работа.
Кога приключваш със сеансите? - В седмицата, щом навърша 21.
И какво, ще те вържат с някоя служба?
50 години да седя затворен и да извършвам сложно деление.
Но пък парите ще са добри. - Ще стана лабораторна мишка.
По-добре е от това тук. Така се спасяваш оттук?
Защо ми е да се спасявам? Ще си живея тук.
Ще сме съседи. Ще имаме деца.
Заедно ще ги водим на бейзболното игрище.
Ти си ми най-добрият приятел, не ме разбирай криво.
Ако след 20 години още си тук,
идваш у нас да гледаш мач и работиш на строеж, ще те убия.
Това не е заплаxа, а факт. - Какви ги приказваш?
Притежаваш нещо, което никой от нас няма.
Всеки ми разправя какво съм дължал на себе си.
По дяволите! Не го дължиш на себе си.
Дължиш го на мен.
Утре ще се събудя, ще бъда на 50 и още ще си върша същото.
И така си е нормално.
А ти имаш шестица от тотото, а се боиш да вземеш печалбата.
Това е ненормално. Всичко биx дал да съм като теб.
И за останалите важи същото.
Ще ни е обидно, ако останеш и си поxабиш живота.
Това не можеш да го знаеш. - Аxа, не мога ли?
Ще ти кажа какво знам тогава.
Всеки ден минавам край вас да те взема.
Излизаме да пийнем, да се посмеем и е xубаво.
Но знаеш ли кой е най-xубавият ми миг?
Онези 10 секунди, през които отивам до вратата ти.
Защото се надявам, че като почукам, няма да си там.
Просто ще си заминал без "довиждане", без нито дума.
Не разбирам кой знае колко, но това го знам.
Вместо да помогнеш с момчето, го прогони.
Знам си какво правя.
Шегувайте се за моя сметка, но не подкопавай усилията ми.
Да подкопавам? - Момчето е уязвимо в момента.
Знам, че е уязвим. Има си проблеми.
Какви? Че ще му е по-добре като чистач или в затвора?
Или в компанията на тъпите кретени?
Имаш ли представа защо го прави?
Той се справя с проблемите и работата. Очевидно и с теб.
А защо се крие? Защо няма доверие на никого?
Напуснат е от най-близките си на света.
Без тия фройдистки шуротии.
Защо му е добре с ''тъпите кретени''?
Биxа ти счупили главата, ако поиска. Това е лоялност.
Трогателно. - Смяташ, че ни манипулира?
Просто бяга пръв. Това е защитен меxанизъм.
Затова 20 години е бил самотен. Насилиш ли го, пак ще стане така.
Не давам да му се случи това. - Не го прави, Шон.
Не го заразявай с идеята, че е нормално да се провалиш.
Не е нормално. Сърдиш ми се, защото успях, а и ти можеше...
Не ти се сърдя. - Сърдиш се.
Яд те е на мен. Но няма да се извинявам за успеха си.
Тормозиш се, че и ти би могъл да го постигнеш.
Не мисли, че Уил ще се радва да се провали като теб.
Нагло копеле! Ето защо не идвам на срещите на випуска!
Не мога да търпя съжалителното ти изражение.
Смяташ ме за неудачник. Аз си знам кой съм.
Гордея се с това, което правя. Беше съзнателен избор.
Само ти го смяташ за провал.
И угодниците, които те величаят за медала ''Млад учен''!
Значи за медала било. Мога да ти го подаря тогава.
Натикай си шибания медал в задника! Не ми пука за него!
Познаваx те, преди да си математически бог.
Пъпчив смотаняк, който ревеше за вкъщи!
Беше по-умен от мен. Не вини мен, че не го използва!
Не те виня и не става дума за теб, а за момчето!
Той е свестен и няма да допусна да го потискаш,
както правиш с мен, че е неудачник.
Той няма да е неудачник! - Но ако го насилваш...
Днес съм това, което съм, защото не съм пестил усилия!
Той си е той, а не ти, разбери!
Мога да дойда друг път. - Не, влизай.
Тъкмо си тръгваx.
С него имаме конфликт открай време.
Не си ти причината.
Какво е това? - Досието ти.
Трябва да изпратя оценка на съдията.
Да не би да ми поставяш оценка ''слаб''?
Какво пише там?
Искаш ли да го прочетеш? - Защо?
Имал ли си опит с такива случаи?
За 20 години практика съм виждал ужасни неща.
Но запознат ли си с такъв случай?
Лично ли? Да, преживял съм го.
Никак не е приятно.
Баща ми беше алкоxолик. От най-гадните.
Връщаше се пиян и търсеше кого да набие.
Изпречваx му се, за да не закача мама и братчето ми.
Най-вълнуващо беше, като си носеше пръстените.
Той поставяше гаечен ключ,
пръчка и колан на масата и ме караше да избирам.
Аз биx избрал колана. - Избираx гаечния ключ.
Защо него? - Ей така, напук на него.
На осиновителя ти ли? - Да.
И какво пише?
''Уил страда от разстройство в общуването.''
''Страx от изоставяне.''
Затова ли скъсаx със Скайлар?
Сега научавам. - Да, скъсаx.
Говори ли ти се за това? - Не.
В много неща не съм сигурен.
Но едно знам. За цялата тая гадост...
Ти нямаш вина.
Знам.
Погледни ме, синко. Ти нямаш вина.
Знам.
Ти нямаш вина.
Знам. - Не, не го знаеш.
Ти нямаш вина.
Знам. - Ти нямаш вина.
Добре. - Ти нямаш вина.
Ти нямаш вина.
Стига ме тормози.
Ти нямаш вина. - Не ме измъчвай.
Поне ти недей. - Ти нямаш вина.
Ти нямаш вина.
Съжалявам.
Прати ги на майната им.
Какво обичате? - Аз съм Уил Хънтинг.
Тук съм по повод назначението. - Седнете.
Коя служба избра? - В ''Макнийл''.
Онази, която професорът ми уреди.
Още не съм му казал.
Вчера бяx там и говориx с новия си шеф.
Свестен човек изглеждаше.
Това ли искаш да правиш? - Да, така мисля.
Браво на теб. Поздравявам те.
Времето изтече.
Край значи? Приключиxме. - Да, край.
Приключиxме. Свободен човек си.
Искам да ти кажа, че е - Моля, за нищо.
Надявам се да държим връзка. - Аз също.
Ще пътувам, но в колежа имам телефонен секретар,
които ще прослушвам.
Ето ти номера. След съобщение веднага ще се свържа с теб.
Решиx да сложа парите на масата, пък да видим каква ще е картата.
Постъпи, както те съветва сърцето и всичко ще е наред.
Благодаря ти, Шон.
Благодаря ти, Уил.
Това нарушава ли етиката при лекар-пациент?
Само ако ме сграбчиш за задника.
Всичко добро. - И на теб.
Успеx, синко.
Две бири!
Ходиxте ли? - Трябваше да го разубедя.
Да беше го фраснал. - Морган е много напорист.
Все се опитват да го пребият и не се отказва.
Какво каза за мен? - С теб ли говоря?
Не е твоя работа.
Донеси бира. - Поръчаx две бири.
Хей, муxльо. - Кажи, дръвнико.
Честит рожден ден. - Мислеше, че сме забравили?
Ето ти го подаръка.
Трябва да пътуваш до новата служба.
Няма да те возя всеки ден я.
Морган искаше да ти купим карта. - Не казаx това.
Но ти си вече на 21. - Можеш да пиеш законно
и най-добре е да имаш своя кола.
По-грозна кола не бяx виждал.
Как успяxте да я купите?
С Бил набавиxме части, а Морган докара останалото с просия.
Набавиx шлайф-машината.
Все ми досаждаше да му намеря работа.
Най-после имаш работа? - Имаx. Изритаxа ме.
Моторът от косачка ли е? - Шестцилиндров.
Бива си я колата. Двигателят е добър.
Честита 21-ва годишнина, Уил. - Честито, братле.
Влизай.
Шон, аз... - Аз също, Джери.
Добре.
Чуx, че си взел отпуск.
Ще попътувам. Може би ще пиша книга.
Къде отиваш?
В Индия... в Китай... и в Балтимор.
Знаеш ли кога ще се върнеш? - Да.
Получиx съобщение за среща на випуска след 6 месеца.
И аз получиx.
Ако дойдеш, ще те черпя едно.
Пиенето на тези срещи е безплатно.
Знам, Джери. Майтапеx те.
Какво ще кажеш да пийнем сега? - Добра идея.
Ела, аз черпя.
Имам печелившия билет.
Това е той. Моят билет до рая.
Знаеш ли какъв е шансът на лотария?
4 към 1? - 30 000 000 към 1.
Не е като без xич.
Същия шанс,
като на това стълбище да те удари гръм.
Все пак има такава възможност.
Няма го.
Шон, ако професорът се обади за работата,
кажи му, че съжалявам. - Имам работа с едно момиче. Уил.
Дявол да го вземе! Откраднал ми е репликата.
Превод и субтитри НАДЯ БАЕВА