www.titlovi.com
K A K O J E O S V O J E N D I V LJ I Z A P A D
Ova zemlja danas ima ime i ubeležena je na kartama.
Ime, ubeležavanje i zemlja morali su da postanu jedno,
od prirode i prvih Ijudi.
Pre 5 generacija, pre samo 125 godina,
ova zemlja je bila poznata samo kao "Zapad".
Znala je samo šačica belaca, usamljenih trapera
koji su lutali njenim prostranstvima
tragajući za dabrovima. Bili su poznati kao planinci,
Nova vrsta, Ijudi, kao što je Džim Bridžer, Frenk Saplet,
Lajnus Rolins, više Indijanci od samih Indijanaca.
Poštovali su samo svoj zakon. Lutali su slobodni kao oblaci,
Nigde se nisu skrašavali, stalno u pokretu.
Noge u mokasinama i nepotkovani konji
nisu ostavljali traga na zemlji.
Kao i Indijanci s kojima su živeli u miru.
Želeli su samo ono što su nalazili, a i toga malo.
Planine, šume, opasni tereni,
za njih su bili nepromenljivi kao zvezde,
i isto tako nepopustljivi.
Daleko iza planina, iza talasastih dolina,
ostavili su Ijude sa Istoka, Ijude koji su bili puni
nemira na drugi način.
One koji bi pogledali vodu i videli mlinaru,
šumu i videli građu za kuće,
polje puno kamenja i videli farmu.
Njihova lica i instinkti su bili okrenuti ka Zapadu,
još od Plimutske stene i Džejmstauna.
Traperi su išli vučjim stazama, krivinama kanjona,
ali za cele porodice koje su htele da prate sunce,
morali su da postoje širi putevi.
Nisu postojali putevi u divljini, samo reke.
Ali one su tekle u pogrešnom smeru, od severa ka jugu,
ili su se prekidale kod Eli Gejnisa.
Sve dok jednog dana nije nastala nova reka,
u glavi čoveka koji se zvao Duit Klinton.
Smislio je reku koja bi išla na Zapad.
Kako Amerikanci umeju da sprovedu svoje snove,
ona je i nastala. Kanal Eri je napuštao reku Hadson
iznad Albanija i vodio pravo preko Velikih jezera.
Ljudi koji su žudeli za netaknutom teritorijom
i novim životom, sada su imali put kojim su išli.
I krenuli su.
"Ponos Jerihona" sad prima putnike!
Penjite se svi koji putujete "Ponosom Jerihona"!
Porodica Remzi, Piter Smit, porodica Skoga,
svih osam članova ulazite na brod!
Zbog dečakovog zdravlja idete na zapad? -Delimično.
Da, delimično. Glavni problem na istoku je bilo kamenje.
Imao sam farmu gde bih nekih godina uzgajao
100 bušela kamenja po jutru. - Nemoj da lažeš čoveka.
Zašto, pobožan sam čovek i govorim ono što vidim?
Nikad nisam koristio plug. Pravio sam brazde barutom.
Onda, jednog jutra sam izvadio kofu iz bunara.
Tako mi Boga bila je puna kamenja.
Kamenja! Ukočio sam se trudeći se da ne psujem Boga.
Tada rekao sam sebi. "Imaš sina i 20-ogodišnu ćerku
koja neće da se uda. " Eno sedi tamo, zureći kao i obično.
Tata! -"I još jednu ćerku koja izgleda nema sve daske u glavi!"
Lilit!
Da, oče?
Podsećam vas, gospodine. Još uvek stojim tamo,
držeći kofu punu kamenja i zurim u mračnu starost.
Tad sam se zakleo. "Ako pronađem čoveka,
sa 500 dolara koji voli kamenje,
onda će na ovoj farmi biti neka druga budala. "
Gospod mi je doveo takvog čoveka, i evo me.
Ništa što vam je rekao nije bila istina, g. Harvi!
Imali smo najbolju farmu u gradu. -U Kamen gradu!.
U okrugu Stena! - Nije tačno!
Došli smo ovde jer njega svrbe tabani.
Sam Bog zna gde ćemo završiti.
Ovo su moji sinovi Engas, Brutus i Kolin. -Drago mi je.
Već smo se upoznali s vašim ćerkama.
Jesu li neudate? - Zasad jesu.
Ova nova zemlja počinje da mi zvuči sve bolje.
Lilit?
Odsviraj nešto ovim zgodnim momcima.
Nisam raspoložena, tata.
Postoji vreme za ubeđivanje, ali sad nije!
Dobro.
Kapetan Bold, u Halifaksu koji je živeo u prirodi
izdade devojku koja se jednog jutra obesi podvezicama...
Lilit!
Znaš da ne treba da pevaš takve pesme!
Koje pesme znate? - Znamo "Jenki Dudl".
"Jenki Dudl"?! -Kada im je majka umrla napustili smo Škotsku,
i od tada niko ih ne podučava ponašanju u društvu.
Otpevaj im "Dom na livadi".
Iv, i ti.
Hajde, pridružite im se.
Tako.
Ukrcavanje za Leteću Strelu!
Penjite se svi koji idete u Leteću Strelu!
Porodica Preskot! -To smo mi. Hajde. -Alek Harvi i tri sina!
Džefri Rouz i porodica!
Ali kanal je bio samo prvi korak do obećane zemlje.
Naredni koraci su bili duži i teži.
Oni koji su imali za kartu, išli su parobrodom
do poslednje stanice. Drugi su našli jevtiniji način
da putuju u Ohajo, Ilinois i otvorena prostranstva iza njih.
Lilit, slušaj ovo!
"Njihov rastanak u šumi je bio jako dirljiv.
Lepi mladi drvoseča je urezao dva srca na kori drveta.
Onda je sa udaljenosti od 10 koraka,
bacio nož na spoj dva srca. " - Spoj? Šta je to?
Mesto gde se dva srca sreću. Slušaj.
"Njegova preciznost beše neverovatna.
Tri puta je nož pogodio metu". "Za sreću", rekao je prvi put.
"Za Ijubav, duboku božansku Ijubav", rekao je drugi put.
"A treći put je bila molitva, molba za besmrtnu Ijubav. "
Zar to nije predivno? -Valjda, kad bi neko stvarno tako pričao.
Važna su osećanja, a ne govor. - Ne razumem te, Iv.
Hoćeš da budeš farmerska žena, a ne želiš farmera za muža!
Ni ti to ne želiš.
Naravno. Ne želim da imam ništa s farmama!
Hoću svilene haljine, lepe kočije i muškarca koji lepo miriše!
To što ja želim je na Istoku, a ne na Zapadu.
Otići ću ja tamo, samo gledaj. - Još uvek ne znaš šta želiš.
Važan je muškarac, a ne gde živi.
Spremni? -Spremni.
Tata, tata! Neko dolazi rekom! Mislim da su Indijanci!
Jesu li to rečni gusari, Debulane? -Ne znam.
Kažu da nijedan pošten čovek ne putuje rekom noću.
Vidim samo jednog čoveka, tata. - To je omiljeni gusarki trik.
Sakriju se na dnu čamca dok se spremaju da te zaskoče.
Donesi mi pušku, Koline. - Odmah, tata.
Dođi lepo i polako, stranče.
Drži ruke da ih vidimo.
Zovem se Lajnus Rolins. Gladniji sam od vuka i jako miroljubiv.
Šta imaš u čamcu? -Dabrova krzna. Dabrova krzna, rekoh!
Nikad nisam videla dabrova krzna, g. Rolins.
U tom slučaju ću vam pokazati, gospođice. Evo.
Baš je mekano.
To je lepo krzno, gospođice. - Izvinjavam se, gospodine.
Plašili smo se da niste gusar. - Nisam ja nikakav gusar.
Dođite da večeramo i upoznamo se.
Ne, ne. Vaše je. Zadržite ga.
Brzo si bacila oko na njega.
Je li on taj drvoseča kog si čekala?
Verovatno ga čekaju žena i šestoro dece.
Hvala, gospođo. Bilo je ukusno. - Pojeli ste samo 4 tanjira.
Počela sam da mislim da vam se ne sviđa.
Ne valja jesti previše na prazan stomak, gospođo.
Kako to da putujete ovako kasno noću?
Žurim da stignem u Pitsburg. Odavno nisam bio u gradu.
Hoću da se provedem.
Mi nikad nismo videli nekog planinca.
Jesu li Stenovite planine tako visoke kao što kažu?
Ne bih znao. Nisam se popeo ni na jednu.
To baš i nije sasvim tačno.
Džim Bridžer i ja,
krenuli smo od jednog brežuljka u dnu Stenovitih planina.
A onda, jednog dana videli smo jednog momka
sa parom velikih, belih krila i harfom u rukama.
Rekao sam Džimu.
"Džime, ne sviđa mi se kako nas taj čovek gleda. "
Džim je rekao da se ni njemu ne sviđa.
Obojica smo brzo sišli i do dana današnjeg,
nisam dobro osmotrio Stenovite planine.
Sećam se da sam ja jednom... - Debulane! -Molim?
Jedan lažov je dovoljan.
Onda mislim da je vreme za spavanje. Rano krećemo.
Očekujemo vas na doručku, g. Rolins. -Baš ste gostoljubivi,
g. Preskote, ali kad se probudim dobijem želju da krenem.
Do svitanja biću daleko. Zahvaljujem se, svima vama.
Laku noć. -Laku noć.
Ti planinci su stvarno neuhvatljivi.
Da, kao pramičci dima.
Čini mi se da je to moje ćebe. -Jeste.
Onda sam vrlo zbunjen, gospođice.
Čiji je to krevet? -Vaš.
Nisam spavao na tako mekom krevetu od prošlog puta,
kad sam dolazio na Istok. Zašto ste to uradili?
Nije učtivo pitati devojku zašto je učinila nešto za muškarca.
Mislim da mi je lepo ponašanje potpuno zarđalo.
Stvarno sam vam zahvalan. Laku noć, gospođice.
Jesu li Indijanke lepe?
Zavisi otkad čovek nije video neku devojku.
Otkad vi niste videli neku belu devojku?
Nisam baš siguran zašto to pitate.
Koliko lepa vam ja izgledam? - Gospođice,
da niste malo previše otvoreni?
Vi idete uzvodno, mi nizvodno.
Nema vremena da čekam odgovore na ta pitanja.
Sasvim ste sigurni da želite odgovore na njih?
Jesam.
Gospode!
Gospođice, čini mi se da vam nije prvi put da se Ijubite.
Nikad dosad se nisam Ijubila trajno.
Stvarno koristite neobične reči.
Prvi put čujem da je "trajno" povezano sa poljupcem.
Još osećam taj poljubac. A vi? - Malopre ste rekli nešto.
Ne smemo to zaboraviti. Ja idem uzvodno, a vi nizvodno.
Ljubavnici su se i ranije rastajali i ponovo sastajali.
Gospođice... -Iv.
Iv, ja... Ja sam grešan čovek.
Duboko, mračno grešan. Idem u Pitsburg da opet zgrešim.
Posle mesec dana pijanstva neću se sećati devojaka,
s kojima ću se zabavljati, ni muškaraca koje ću iseći,
iz čiste zabave, kao što se neću sećati ni vas!
Lajnuse, pitam te, da li još osećaš taj poljubac?
Iv, pored tebe se osećam kao čovek koji stoji
na uskoj ivici i suočava se sa grizlijem!
Jednostavno se ne može ignorisati situacija.
Iv!
Iv! Gde je ona?
Tu si. Mislio sam da si otišla s njim! -Otišao je?
Jeste, otišao je.
Znao sam da ti se dopao. Rekao sam sebi.
"Bar se zagledala u muškarca.
Čak i takav pramičak dima je bolji od... "
Plačeš? Plačeš za njim? Šta to znači?
Kaži mi šta to znači.
Ništa, tata. -U koliko sati si otišla na spavanje?
Bilo je rano, tata.
Nije. Bilo je kasno.
Kćeri, pitaću te samo jednom.
Postoji li nešto zbog čega tvoji roditelji treba da brinu?
Ne postoji, tata.
Vratiće se on.
Videću ga opet. -Očekivala si da ćeš ga jutros videti. Znaš da jesi.
Baš me briga. Videću ga opet.
Pogledaj.
Naterala si odraslog muškarca da to uradi? -Jesam.
Baš kao u knjizi.
Jesi li ga navela da izgovori one lude reči?
Već sam ti rekla da nisu važne reči nego osećanja.
Hoćeš da kažeš, da se nije mejao ni rugao toj ludosti?
Rekao je da je to svečana prilika.
Kao da se voziš brzacima bez vesla.
Šta god da je rekao, rekao je da te skinuo s vrata,
da bi mogao da zbriše! Znaš da je tako.
Sreća tvoja što jeste. Zar želiš da ceo život živiš kao skvo?
Pričaj ti šta hoćeš, ali znam da ću ga ponovo videti.
I nema ženu i šestoro dece. Uopšte nema ženu! Još uvek.
OVDE SE PRODAJE DOBRO PIĆE VLASNIK PUK. DŽEB HOKINS
Neko dolazi niz reku!
Mušterija!
Izgleda traper.
Vidiš kako je pokrivena sredina čamca? Možda su krzna.
Jeste li žedni, gospodine?
Suvlji sam od skakavca na roštilju.
Dobro došli u našu krčmu. Ja sam Džeb Hokins,
nekada pukovnik u vojsci Alabame. Kuda idete?
U Pitsburg. -Pitsburg? - Izgleda da ima ceo čamac
pun krzna, tata. Pravi planinac. - Zaista! Jedan od naših hrabrih
istraživača. Istražuju teritoriju do obala Pacifika.
Za vas samo najbolje. Viski? -Može.
Tu nema nikakvog šećera, samo čisto zrno i slatki slad.
Pustite čašu. Dajte krčag. - Vidi se, pravi planinac.
Hoćete da nazdravite našoj lepoj zastavi? -Nego šta.
U pravu ste. Stvarno odlično klizi!
Tata, pošto je on traper, misliš da zna šta je ono
što smo uhvatili? -Možda zna. Možda stvarno zna.
Uhvatili smo neko pećinsko stvorenje koje niko
iz ovih krajeva ne poznaje.
Znate, bilo bi nam drago da nam kažete šta je to.
Ne razumem se mnogo u pećinska stvorenja.
Blizu je. Ponesite krčag.
Ne znam.
Ovde.
Da li znate neku slatku devojku u Pitsburgu? -Ne znam.
Ni jednu. Još uvek.
Tata i ja se nadamo da ćemo tamo ići na odmor.
Biću u kući "Dukejn" ako nije izgorela.
Lepa si devojka. Sigurno imaš neko stvorenje ovde?
Čujete ga?
Diše glasno i grozno. Držimo ga u ovoj rupi.
Tu?
Morate da se više približite.
Video je stvorenje, tata.
Odlično, kćeri. - Nisam baš sigurna.
Bio je sav u mišićima. Oštrica mu se odbila o rebra.
Moraš više da vežbaš. Šteta što nemaš sposobnost
za to kao tvoja majka, pokoj joj duši.
Hajde, momci.
Hajde, moramo da se premestimo. Požurite!
Kaži tati da dolaze doseljenici.
BEDLOUOVA PRODAVNICA HRANE I ZALIHA
Kupila bih ovaj puder, tata? Pravi francuski, mirišIjavi.
Pošto je?
Samo 15 centi. -15 centi? Vraćaj to!
U pravu ste, gospodine.
Potpuno. Uštedite cent, a dolari će sami rasti.
Sigurno ste tako uštedeli puno dolara?
G. Bedlou, celog života se trudim da ne postanem milioner.
Mislim da sam uspeo u tome. Ipak, sačuvao sam malo
u pojasu. Tamo će i ostati. - I ja tako mislim.
Vi gospodine ličite na imućnog čoveka. Kad bih pogađao...
rekao bih da vredite 1.000 dolara? Jesam li blizu?
Možda ste blizu.
Koliko nam je baruta ostalo? - Ne plašite se!
Ovde ima žena i dece.
Ne biste voleli da počnemo da pucamo, zar ne gospodo?
Glavu gore, narode.
Imamo plemenitu tradiciju da pobeđujemo divljinu,
samo golim rukama i jakim srcima.
Možete da napravite nove splavove i zaplovite napred
u duhu svojih predaka. - Prokleti stari nitkove!
Videću te na lomači.
Amerikanci ne mogu biti potlačeni.
On je!
Znala sam da će se vratiti. On je!
BARUT
Pomolimo se.
Gospode...
zahvaljujemo ti na spasenju.
Predajemo duše naših mrtvih tebi na čuvanje.
Molimo se za brz oporavak naših ranjenih.
Sad nešto drugo.
O, Gospode,
bez konsultovanja s Tobom...
poslali smo Ti neke duše čije pokvareno ponašanje
prevazilazi svako razumevanje!
Molimo Te ponizno da ih primiš,
želeo ih ili ne!
Amin.
Biće malo teže, ali mislim da mogu da ga zakrpim
dovoljno da me odveze do Pitsburga.
Lajnuse... -Iv, bolje da ne pričamo više o tome.
Lajnuse, kažem ti, ni sam ne znaš šta želiš.
Možda jeste, a možda i nije.
Ne kažem da nisam uopšte mislio na tebe. To ne kažem.
Ali sam ipak otišao da vidim stvorenje sa onom gusarkom.
Uvek ću ići da vidim stvorenje, Iv.
Nisam stvoren da budem farmer ili muž.
Lajnuse, više nikad neću ovo pominjati, videli se opet, ili ne.
Tako je najbolje.
Neka te Bog prati, Iv.
To odavno nisam nikom rekao.
Vidim brzake ispred, tata! Bela voda, pogledaj!
Skrenuli smo pogrešnim rukavcem. Idemo na ovu stranu!
Harvi!
Brzaci! Brzaci ispred! Skrenite!
Jače!
Upali smo u struju!
Uđi unutra, Zik.
Ne želim.
Skreći, tata!
Lilit!
Održavaj stabilnost!
Ne mogu!
Hajde. Izađi.
Ja ću.
Lilit!
Lezite!
Šta se desilo?
Skrenuli su pogrešnim rukavcem i pali niz vodopad.
Jesi li čuo kako se zove ta porodica?
Mislim da je Preskot. Tako nešto.
Čim ih pristojno sahranimo,
vraćam se na Istok prvim brodom koji naiđe.
Ako si pametna i ti ćeš.
Lajnuse!
Hoćeš malo da prošetaš sa mnom, Iv?
Iv, ja...
Sve vreme dok sam veslao dovde razmišIjao sam,
"Ako vidim da si ostala živa, ja... "
Hoćeš da pođeš sa mnom u Pitsburg, Iv?
Lajnuse...
Ostaću baš ovde.
Ne mrdam metar, ni u jednom pravcu.
Objasni mi to.
Moji mama i tata su želeli farmu na Zapadu. Dovde su stigli.
Čini mi se da je Gospod hteo da farma bude baš ovde.
Ali tvoj brat Sem je teško ranjen, a i zima će...
Ne vredi pričati o tome, Lajnuse. Uradiću to!
Iv, to što govoriš nema smisla!
Polovina Ijudi, koja dođe na Zapad, govori nešto što nema smisla.
Dobro.
Bože, stvarno si tvrdoglava.
Mislim da sam gledao ono stvorenje poslednji put.
Put ka Zapadu nije bio lakši od puta prave Ijubavi.
Ne samo što je opasna priroda bila protiv njega,
nego i pretnja rata.
Problemi oko zemlje duž granice s Meksikom su rasli.
Nisu svi Amerikanci bili za rat.
Među njima i kongresmen Ejb Linkoln iz Ilinoisa.
Ali rat je izbio.
Na kraju su ogromne teritorije ušle u Uniju,
kao i njihova španska imena. Rio Grande, Santa Fe,
Albukerki, El Paso,
i najprivlačnija od svih, Kalifornija.
Ime je dobila po mitološkom ostrvu bisera i zlata,
u jednom romanu iz 15. veka.
Ovde, 1848. godine, u Saders Milu,
jedan čovek je našao nešto što nije tražio.
Na dnu nekog jarka, a krik njegovog otkrića
jasno se čuo preko cele zemlje. U Bostonu, Njujorku, Savani
i na drugoj strani okeana. U Londonu, Parizu, Berlinu.
Nigde buka zlata nije radosnije dočekana nego
u Sent Luisu, najzaposlenijem svetskom centru za trgovinu
krznima i najbučnijem, najporočnijem,
najotvorenijem gradu zapadno od Njujorka.
PLESAČKA TRUPA PEVA LILI PRESKOT
Mislim da nema više od 3. -6! -6? Varaš se zbog čipke.
Ja kažem da je 3. -Čuvaj se. On je stručnjak za podsuknje.
lonako to nikad ne možete da dokažete.
Gospodo, zakasnićete na poker.
Upravo si platio najskuplju večeri u Sent Luisu.
Hoćeš da te istrošim još malo? Kladim se u 100$ da ima 6.
Kako ćeš da dokažeš? - Otići ću iza scene i saznati.
Ako i ja idem s tobom. - Fer.
To je ta devojka.
Gđice Preskot?
Kasnije. -Prilično je važno.
Uvek je važno. Što su stariji, to su važniji.
Gđice Preskot, molim vas. Ja sam Hajland Siberi,
advokat po pitanju Džonatana Bruksa.
On vam ništa ne znači? - Taj stari jarac?
Mora da ste mu nešto značili, gđice Preskot. -Zašto?
Zašto? -Uključio vas je u testament.
Ali, morate otići u Kaliforniju da bi preuzeli zaostavštinu.
Ne bih otišla u Kaliforniju ni kad bi mi Dž. Dž. Astor
ostavio San Francisko! -Ne verujem da g. Astor tamo
ima neke deonice. Ipak, deo svojine g. Bruksa nije
za potcenjivanje. -Deo čega? - Zlata, gđice Preskot. Zlata!
Zlata? -Baš tako.
Postali ste vlasnica rudnika zlata, gđice Prekost.
Doneo je profit od 3.500 dolara prve nedelje.
Dragi matori jarac.
Neočekivano zadovoljstvo.
Gde su pare? -Pare?
A da, da. Naravno, mislite na naš mali... dogovor.
100 za početak i moj deo dobitka.
Neprijatno mi je da javim da tih 100 više ne postoje.
Tih 100 dolara, uveravam vas, će se, na kraju,
pokazati kao vaša najbolja investicija.
Imam planove, gospodo.
Takve o kakvima ne možete ni da sanjate.
Zaradiću vam,
deo rudnika zlata. - Rudnika zlata?!
Nećeš ti ništa da zaradiš!
Ostaćeš ništa i ništa nećeš da radiš,
ako nam do ujutru ne vratiš onu stotku.
Nemoj tako.
Ubićeš koku koja nosi zlatna jaja. -Zovi to kako god hoćeš!
Čekaćemo.
Indipendens, Misuri je bio odskočna daska
za doseljenike iz svih krajeva. Ozbiljne, pobožne porodice,
koje su krenule ka obradivoj zemlji Oregona,
i pustolove koji bi da se obogate na brzinu,
koji su se trkali ko će pre doći do zlata u Kaliforniji.
Isprobajte ga.
Imate li zaprežna kola? - Mogu da ih nabavim.
I konje? -Nabaviću sve što mi treba. -Imate muža?
Nisam udata, g. Morgane.
Nemate družbenika za put?
Nemam. Putujem sama. - U mom karavanu nećete.
Sama i neudata. To budi đavola u muškarcima.
Potpuno se otkače, a ionako su podivljali.
Nameravam da budem povučena, g. Morgane.
Žena vaše sorte...
Jednog dana uletećete u nevolju, a nećete moći da utvrdite s kim.
Šta ste rekli, g. Morgane?
Baš si ratoborna.
Volim žestoke žene.
Imaš i lepo lice ispod tog pudera.
I dobro, čvrsto telo ispod te odeće, kladio bih se.
Ima jedna žena koja se preziva Kleg, Egi Kleg.
Idi kod nje.
Hvala.
Rekla sam vam "ne"!
Nadala sam se da ću na ovaj put krenuti s mužem!
Zamalo da nađem jednog prošle nedelje.
Slušajte, u Kaliforniji ima 40 muškaraca na 1 ženu.
Gđice Kleg, spremna sam da vam platim. -Ne trebaju mi pare!
Treba mi muškarac.
Bilo koji.
Dobro jutro, dame.
Divno jutro.
Da vi niste slučajno gđica Lili Preskot?
Samo ako ste jako maštoviti.
Onda ste vi sigurno dotična dama.
Kliv Van Vejlen, na usluzi, gđice Preskot.
Samo zapovedajte odavde do Kalifornije. -Hvala.
Šta god da nudite, ne treba mi.
Možda ne razumete.
Razumem. Umem da prepoznam nametljivca kad ga vidim.
Gđice Preskot, nudim vam pošten dnevni rad za poštenu platu.
Zbogom, g. Van Vejlen. Zbogom.
Drago mi je što smo se upoznali, gđice Kleg.
Mogu li da kažem da nikad nisam video ženu s lepšom kosom?
Biće to jako cenjen ulov,
kad bude visio nekom Indijancu sa struka.
Lepota sama u divljini. Ko će da vas štiti?
Niko! Baš niko! Svako će da gleda sebe.
Doviđenja, dame. Doviđenja.
Niko dosad mi nije to rekao.
Šta?
Da imam tako divnu kosu.
Znate šta?
Imam osećaj da ćete privlačiti muškarce kao mamac ribu.
Možda ću uspeti da upecam nekog od njih dok budu
plivali pored nas.
Dobili ste ortaka.
Hvala.
Kako je?
Ovde je sve čisto.
Voda je na oko pola milje udaljenosti.
Vi upravljate.
Odrasla sam na farmi!
Egi!
Da li će ti koristiti ovo? - Da, naravno.
Hvala.
Dame.
Na usluzi. -Mislila sam da smo vas se otarasile.
Nisam mogao da zamislim da vas dve putujete bez moje pomoći.
Kad bih čuo da vam se nešto desilo nikad ne bih sebi oprostio.
Prešao si sam 100 milja? - Nisam brojio milje,
g. Morgane, ali ću vam verovati na reč.
Čeka vas još sto, gospodine. Nazad. Rekao sam, kad se kola pokvare,
želim Ijude da ih poprave, a ne da sanjam koliko će to trajati.
Znači li to da me odbacujete? Prepuštate me na milost
i nemilost Indijancima? -Ako ne krenete, prepustiću vas...
Apelujem na vašu sportsku prirodu, gospodine.
Kladim se da ću ostati u karavanu.
Prihvatam opkladu! - Čekajte, čekajte...
Stvar je u tome da sam unajmila ovog čoveka.
On nam je pratnja.
Da li je to tačno, gđice Preskot?
Ako gđica Kleg tako kaže.
Gospođice,
biću vam večno zahvalan.
Sad ću da se raspakujem.
Egi, jesi li poludela?
Rekao je da želi pošteno da radi svaki dan.
I radiće! To vam obećavam!
Vi na poslednjim kolima, zadržite užad! Ostavite.
Pokrenite zapregu. Hajde!
Neka zaprege vuku.
Neka vuku.
Zategnite užad.
Ti sa srednjom zapregom, neka vuče.
Ovamo.
Vuci!
Ophrvan sam svom ovom pažnjom, gđice Preskot.
Želim da priznam nešto.
Slagao sam, razlog zbog kog želim da radim za vas.
Znam.
Pravi razlog je, naravno, da sam zaljubljen u vas.
To je istina.
Čim sam vas ugledao znao sam da ne mogu da živim bez vas.
Ne bih volela da budem uzrok vaše smrti, g. Van Vejlen.
Ne govorim tek onako, gđice Preskot.
Spreman sam da preuzmem odgovornosti vernog muža.
Jeste li spremni da preuzmete i odgovornosti moje imovine,
g. Van Vejlene?
Stvarno?
Kakve imovine?
Zlata, g. Van Vejlene. I to u tonama, koliko sam shvatila.
Sjajno, žuto, blistavo zlato.
Nisam imao pojma!
Sigurna sam da niste. - Gđice Preskot...
Dolazi Egi.
Ako morate nekog da zaprosite predlažem da kleknete pred nju.
Sem toga, ona ima divnu kosu.
Pogledajte ih.
Kao da se spremaju za sahranu. Zar nismo dovoljno iscrpljeni?
Hajde da ih probudimo!
Slušajte, narode!
Pevajte sad!
Tako treba! Tako treba da se osećate!
Zdravo, g. Morgane.
Egi?
Za ručak.
Hvala. Zakačite ribu.
Šta je bilo, g. Morgane?
Gđice Preskot,
nešto sam razmišIjao.
Vi ste stvarno najlepša žena koju sam video.
Duh i dobro, čvrsto telo.
Plemenita kombinacija, gđice Preskot.
Vama bi rađanje dece bilo lako kao klizanje niz drvo.
Mislim da bih se radije klizala niz drvo, g. Morgane.
Kažem vam, građeni ste za to.
Želim da mi budete žena.
Imam ranč stoke odmah ispod Merseda.
Lepo ću da se skućim.
Sigurna sam da ćete se lepo srediti, g. Morgane.
Pa onda?
Udaja za mene bi vam bila najbolja.
Imali bismo porodicu dok trepnete.
Verujem.
Žao mi je, g. Morgane,
ali ne mogu da prihvatim vašu prosidbu. -Zašto?
Žena voli da čuje nešto primamljivije.
Zar vas nisam upravo primamljivao?
Pozivam vas da podelite život sa mnom, gđice Preskot.
Žao mi je, g. Morgane.
Nešto drugo je u pitanju, zar ne?
Nešto drugo vas muči.
Neću dozvoliti da me to spreči, gđice Preskot.
Računajte na to.
Šta je hteo?
Decu.
Decu?!
Nek sam...
Zašto ne dođe da kupuje u pravoj radnji?
Gospodo, jesmo li sitničari? Prihvatam i dižem,
za ovaj dobar pištolj, napravljen u Londonu i napunjen.
Ja ću da učestvujem.
Rekao sam ti da neću da trpim da čerupaš...
Čejeni.
Mnogo ih je da bi stali i borili se. - Pokušajmo da umaknemo.
Ne možemo umaći tim kolima. - Krenite i oslobodi čelne konje!
Jeste li poludeli? - Kreni, Rede.
Velike su šanse da više žele naše konje nego nas.
Vi ste kockar zar ne? Pokret!
Ostanite blizu!
Ne znam kako da ih otkačim.
Klive, pazi!
Klive!
Džo! Pokupi me!
Polazimo u svitanje.
Ja i nekoliko Ijudi ćemo pokušati da ga nađemo.
Sahranićemo ga kao hrišćanina.
Neko ide! Neko ide!
Daću vam ovo za dolar dnevno. Daću vam dobru zapregu.
Dođite ujutro po nju. -U redu. - Možete da mi pokažete
put do Bruksove parcele? - Sve parcele su pored reke.
Kojim putem da idem? - Ima samo jedan.
Duž reke. -Hvala. - Nema na čemu.
Tražim izvesnog g. Haginsa. - Našli ste ga.
Ovo je gđica Lilit Preskot. - Pretpostavljao sam.
Rekli su mi da je jako lepa.
Evo ga. Sve je kako je g. Bruks ostavio.
Mora da je u njemu radilo 20 Ijudi.
Gde su sad? Ko iskopava zlato? -Zlato?
Nikad nisam video bolju žicu otkad sam došao s Neli.
Ali to je bio samo jedan džep.
Cela ta gungula, a samo jedan džep.
Davao je nedeljno 4.200$, dok nije iscrpljen.
U vezi tih 4.200...
G. Bruks je potrošio 3000, pre nego što ga je srce izdalo.
Dao sam 600 za sanduk sa drškama od mesinga.
Dugujete mi ostatak što sam čuvao parcelu.
Gospođice? Pa tako je pošteno, zar ne?
Zar vi ne biste...
Čudni Ijudi.
Momci, dođite da vidite novu atrakciju.
Uzbudljiva je i senzacionalna. Uđite, gospodo.
Gđice Preskot. - Zdravo, g. Morgane.
Pozvala bih vas da uđete, ali malo je tesno.
Nije ovo život za dobru ženu poput vas.
Čuo sam da nije bilo ništa od vašeg rudnika.
Gde je vaš otmeni prijatelj?
Kliv?
Koliko sam čula, on je u Gradu Obešenih.
Hoćete da kažete da vas je ta hulja ostavila?
Ostavio me je.
Ali ne slažem se da je hulja.
Kliv je Kliv, to je sve.
Neobična ste vi žena, gđice Preskot.
Kad nekog tvora treba ubiti, nije dovoljno reći da je tvor tvor.
G. Morgane,
celog života sam htela da se udam za bogataša.
Zar mogu da krivim Kliva što je želeo da se oženi bogatašicom?
Možda smo oboje rođeni da budemo siromašni,
ali nismo od onih Ijudi kojima se to dopada.
Verujete u sve to što ste rekli, ili su to prazne reči?
Recite mi istinu.
Istina je,
da Kliv i ja ne bismo mogli da živimo samo od Ijubavi.
Ni 5 minuta.
Onda ste odgovorili na pitanje koje sam postavljao 2.000 milja.
Imam najveći ranč koji ste ikad videli.
Ne možete da ga pređete jašući za jedan dan.
Ta zemlja će doneti novac brže nego što mislite.
Ako hoćete bogatog muža,
gledate ga.
Ne biste morali baš ništa da radite osim da negujete decu.
Žao mi je.
Ne sada.
Nikada.
Kakva šteta.
Neko vaše građe...
Egi.
Oni koji su se obogatili, hteli su sva zadovoljstva
koja se mogu kupiti, a puno njih je bilo na prodaju.
Čak i rečni brodovi iz Sakramenta prevozili
su luksuznu robu.
Prihvatam.
Vi ste na redu.
Idete li?
Šta vam je?
Prekidam. -Prekidate? - Šta vam je?
Lili,
moram da razgovaram s tobom.
Bacio sam dobitne karte.
Nikad nisam mislio da ću to uraditi za bilo koju devojku.
Lili,
da li bi volela da se povežeš sa jednim bednim kockarom?
Snaći ćemo se. Ovde imam 1.200 dolara.
Šta ćemo da radimo? Otvorićemo kockarnicu? -Ne.
Oženjen muškarac večeri provodi kod kuće.
Otvoriti mjuzik hol u San Francisku. -Ne.
Mogu da pevam i igram. -Ne. Udata žena treba večeri
da provodi kod kuće.
Ne možemo večno da sedimo kod kuće sa 1.200$... -Lili,
jesi li videla San Francisko?
Ružan je, mali i pun buva.
Izgori svakih 5 minuta, ali svaki put ga opet izgrade
većeg i lepšeg nego pre. Živ je i pokretan.
Ništa ne može da ga zaustavi. Dođe ti da i ti nešto napraviš.
Železnicu.
Parobrodsku liniju.
Nešto, što će pomoći toj bebi da poraste.
Klive... sa 1.200 dolara? - Možemo da počnemo
sa zaprežnim kolima, ili čamcem sa veslima.
Uz Đavolovu pomoć, kladim se da ćemo uspeti.
Mlada Amerika nije bila samo spoj Istoka i Zapada.
Tu su bili i Sever i Jug.
Između njih je veza slabila.
G. Linkoln, koji se povukao iz Kongresa i bavio
se advokaturom, shvatio je da će se Jug boriti
da uobliči novu i neodlučnu teritoriju po svojoj zamisli.
Još uvek dve godine udaljen od položaja Predsednika.
Molio je da slobodan Zapad ostane slobodan i dalje.
Upozorio je na opasnost da se zavađena
kuća okrene protiv sebe. Ali Jug, videvši da njegova
moć i uticaj slabe borio se protiv neizbežnog
u desetinama zapadnih gradova.
Polako, gorko seme Građanskog rata je pustilo korenje.
Zdravo, gđo Rolins.
Stani, Rouzbad.
Zdravo, g. Piterson. Kakvo vam je to odelo?
To je uniforma, gđo Rolins. Uniforma!
Naš odred milicije položio je zakletvu,
i ja sam sad kaplar Piterson u Ohajo dobrovoljcima!
Nećete me viđati neko vreme.
Imam pismo za vas čak iz Kalifornije.
Sigurno od moje sestre Lilit.
"Draga Iv,"
G. Pitersone, sačekajte malo.
Možda ću želeti odmah da odgovorim.
Seme?
Dođi.
Nadali smo se da će krenuti s nama.
Otac im je otišao kad je zasvirala prva truba.
Zar jedan nije dovoljan?
Zdravo, kaplare!
Da, mama?
Donesi g. Pitersonu slatku pavlaku. -Slatku pavlaku!
Od tvoje tetke Lilit.
Piše da u Kaliforniji nema rata i da ga i ne očekuju.
"Posao cveta. Ima puno šansi za energične mladiće.
Priča se o izgradnji železnice za Istok.
Kliv se nada da će se ubaciti u prizemlje.
Dočekaćemo Zeba raširenih ruku ako želi da dođe. "
Mama, jesi li joj pisala o meni?
Nisam baš. -Jesi li?
Pisala sam joj da ne voliš farmu isto kao tvoj otac.
Mama, imaš pogrešnu predstavu o ovom ratu.
Neće biti tako strašno, zar ne kaplare?
Znaš da se tata provodi kao nikad u životu.
Kapetan mi je lično rekao da ćemo se brzo vratiti, gđo Rolins.
Tata je prepustio tebi odluku o tome da li ću ići ili ne,
ali znaš njegovo mišIjenje.
Gđo Rolins, nema puno slave u hodanju iza pluga.
Ne žuri mi se da odgovorim na ovo pismo.
Hvala što ste čekali.
Hoćeš da kažeš da mogu da idem?
Biće posla.
Mama...
Moram da operem tvoj veš, da ti zakrpim čarape...
Hoće li ti dati jedno takvo odelo, jednu uniformu?
Valjda.
Možda ti neće dati košulju.
Skini tu da ti je operem.
Ostale su oprane, ali još nisu ispeglane.
Majko, ja...
Zašto si me tako nazvao?
Dosad si me uvek zvao mama.
Ne znam.
Odjednom,
mi "mama" nekako nije izgledalo dovoljno.
Kaplare!
Vrati se kući!
Hajde!
Šta da radim, tata?
On je Lajnusov sin.
Uvek je više vukao na Lajnusa.
Valjda ga zato toliko volim.
Moraš da mi pomogneš da se molim, tata.
Pomozi mi da se molim.
Napred, Ohajo!
Idemo!
Veče 6-og aprila 1862.
Topovi, koji su celog dana pucali, su se utišali.
Oko male crkve, koja se zove, "Kuća sastanka Šajlou",
mnogi Ijudi su se te nedelje sreli sa svojim Bogom,
ali ne u crkvi.
Gubili ste vreme, Ijudi. Mrtav je.
Ali doktore, to je kapetan Rolins! - Kapetan Lajnus Rolins.
Nosite ga. -Pokret, Ijudi.
Što ne gledaš kud ideš? - Izvini, vojniče.
Testeru, rakiju.
Hloroform.
Popij sve. Do kraja!
Samo smetamo.
Bio je to najkrvaviji dan rata na zapadnom frontu.
Ujutro je ličio na pobedu Konfederacije,
ali do sumraka,
nijedan vojnik nije koristio reči "pobediti" ili "izgubiti".
Posle Šajloa,
Jug se više nikad nije osmehnuo.
Jesi li već probao vodu?
Nisam. -Probaj.
Ima čudan ukus, zar ne? -Da.
Video sam je pre zalaska sunca. Bila je ružičasta,
ružičastija nego čaj od hibiskusa. -Hoćeš da kažeš...
Ne izgleda u redu da čovek mora da pije takvu vodu.
Ne izgleda u redu da čovek mora, bilo šta da radi,
posle onog što smo danas uradili. -Jesi li ubio nekog?
Ne verujem.
Odmah sam udaren da sam se onesvestio.
Kad sam došao k sebi video sam upropašćenu pušku.
Onda je naišao neki vojnik i pokušao da me ubode u ruku.
Posle toga mi je sve zbrkano.
Ni ja nisam nikog ubio. I ne želim!
Odakle si? -Iz Ohaja.
Ovaj glupi rat je počeo na Istoku. Štaćemo mi Zapadnjaci u njemu?
Stvarno više ne znam!
Nije onako kao što sam očekivao.
Nema mnogo slave u tome da gledaš čoveka kome vise creva.
Odakle si ti? -Iz Teksasa.
Da nisi pobunjenik?
Jutros sam bio. Večeras, nisam siguran.
Čini mi se da bi trebalo da te upucam.
Imaš čime da pucaš?
Nemam.
Imam samo bajonet.
Ja imam pištolj.
Uzeo sam ga jednom mrtvom oficiru!
Zašto ne bismo zbrisali odavde?
Misliš dezertirali? - Mislim, zašto ne bismo,
ostavili ovo Ijudima koji to žele?
Kažu da nema rata...
u Kaliforniji.
Dovedi tu bateriju ovamo!
Pridružite se puku!
Hej vi!
Planiram da prebacim Rusovu brigadu u ovu oblast.
Sakrivenu bateriju. Biće na položaju pre svitanja.
Odobravate?
Odobriću sve što želiš da uradiš.
Da danas nisi zadržao Frenka bili bismo sigurno poraženi.
Šermane, hajde da sednemo. Hoću nešto da ti kažem.
Fenjer!
Možda preuzmeš ovde komandu. -Zašto?
Video sam neke poruke koje su novinari dopisnici danas poslali.
Pišu da sam jutros uhvaćen na prepad.
Nisi uhvaćen na prepad. Ja sam bio. -Nije važno.
Pišu,
da sam sinoć opet bio pijan.
Jesi li?
Nisam.
Ali ne možeš da se boriš i na čelu i u pozadini.
Pobedio sutra ili izgubio,
nameravam da podnesem ostavku.
Zbog novina?
Zbog opšteg nedostatka poverenja u mene.
Misliš da se ja nikad nisam tako osećao?
Pre mesec dana su govorili da sam lud, bezumnik!
Sad me nazivaju herojem. Heroj ili ludak, isti sam čovek.
Nije važno šta Ijudi misle,
nego šta ti misliš, Grante.
To je Grant?
Izgleda.
General Grant.
Znaš da će ovaj rat biti dobijen na Zapadu!
I dobićeš ga. Sve što si uradio to dokazuje.
Čovek ima moralno pravo na ostavku, samo ako nije u pravu!
Ne, ako je u pravu.
Nikad nisam razmišIjao o tome na taj način.
Razmisliću. - Šta imaš da razmišIjaš?
Vojsci je bolje s tobom nego bez tebe. To je test.
Dobro.
Hvala.
Zašto si me naterao da to uradim?
Pali!
Lajnus Rolins
Iv, Preskot, Rolins
Hej, Zebe!
Nisi dobio moje pismo?
Napisao sam ga pre više od 4 meseca.
Više nije bila ista...
otkad su joj javili za tatu.
Mislim da joj nije smetalo što umire, Zebe, osim,
što je htela tebe da vidi još jednom.
Naravno, tata nije stvarno tu.
Ipak sam stavio spomenik.
Bolje da krenem.
Kreneš?! Gde?
Potreban si mi, Zebe.
Vratio sam se samo zbog jednog.
Ona je...
Pola farme je tvoje.
Mislio sam da konačno raskrčimo onaj deo šume pored reke.
Duplo si bolji farmer od mene. Ne trebam ti ja.
Farma je samo tvoja. Tako je pošteno.
Ne izgleda mi ispravno.
Šta ćeš da radiš? - Nisam još smislio.
Mogu da se prebacim u redovnu vojsku.
Možda u konjicu, pa da odem na Zapad.
Da se boriš s Indijancima?
Stvarno te je teško razumeti, Zebe.
Zašto hoćeš to da radiš? Voliš borbu?
Sećaš se priče koju nam je tata pričao o borbi
s onim grizlijem? -Da.
Pitao sam ga,
"Zašto si upao u to? Voliš da se boriš s grizlijem?"
A on je odgovorio,
"Ne naročito.
Samo sam hteo da odem negde, a medved je došao pre mene. "
Mislim da i ja hoću da idem negde.
Doviđenja. - Doviđenja, Zebe.
Čak i dok su se Sever i Jug razdirali,
Istok i Zapad su se zbližavali Poni ekspresom.
Najdrskijom poštanskom maršrutom u istoriji,
80 jahača je stalno bilo u sedlu, noću i danju,
po svakakvom vremenu. Pola je jahalo na Istok,
pola na Zapad, između Misurija i Sakramenta.
Nosili su poštu preko cele zemlje za nekoliko dana,
umesto meseci. Nisu bili naoružani, da bi uštedeli
na težini. Pošta je koštala 5$ po pismu na tankom papiru.
Bili su to hrabrost, veština i brzina,
protiv neprijateljski nastrojenih Indijanaca, bandita,
zla i povremenog goreg zla.
Dok su oni jahali Ijudi su gradili brži način
prenošenja poruka, nadzemni telegraf.
Indijanci su našli novu zabavu.
Slušanje melodije žica koje pevaju.
Ali, Indijancima je mnogo manje bio zabavan
dolazak čeličnog puta za gvozdenog konja.
Geometri su put postavili preko prirodnih prepreka,
Stenovitih planina,
i podjednako obeshrabrujućih Visokih Sijera.
Ali, klanac po klanac, nije bio prepreka borbi titana,
dve železničke kompanije u trci, ko će postaviti
više pruge, pre nego što se sretnu.
"Central Pacifik", koji je radio ka Istoku,
od Sakramenta kroz Visoke Sijere,
i "Junion Pacifik", koji je išao na Zapad preko dolina,
dok su ih Stenovite planine tek čekale.
Nagrada u ovoj trci bila je besplatna zemlja,
ogromne parcele za svaku postavljenu milju pruge,
zemlje koja će jednog dana vredeti milione.
Stoj!
Spuštaj!
Radnici, dižite se!
Gde ste ih našli?
Oko milju dalje.
Džoni Hormat. -Džek Berkin.
Šta je ovo, dođavola? Izlet?
Indijanci su uhvatili par naših Ijudi.
Vi ste ovde bili predradnik.
Sad ste radnik na pruzi! Nazad na posao! Brže!
Ti si novi predradnik dok ne nađem boljeg. -Razumem.
Poteraj ih. -Čekaj. - Pokret!
Ti se zoveš Džetro Stjuart?
G. Stjuarte, unajmljeni ste da lovite bizone,
da bi se ovi Ijudi nahranili, a ne da ih ometate u radu.
Šta će ti leševi ovde? - Oni su radnici na železnici.
Mislio sam da je neko sa železnice zainteresovan.
Ja sam železnica i nisam zainteresovan.
Trebalo je da ih sahranite tamo gde ste ih našli,
i da uđete u trag Indijancima koji su to uradili.
G. King, kao što ste rekli plaćen sam da lovim bizone
a ne da kopam grobove ili se borim sa Indijancima.
Ovi su uglavnom stari vojnici. Ne smeta im da vide mrtvaca.
Želim da im u glavama bude samo posao, razumete?
Otarasi se tih leševa i počni da tragaš za tim Indijancima.
Stalno zaboravljate, g. King, da su bizoni moj posao.
Bili su bizoni!
Idi do blagajnika i uzmi šta ti sleduje.
Onog predradnika niste otpustili, nego ste ga malo spustili,
jer vam je potreban.
Ko će da vam lovi bizone? Vi?
Šta je to, dođavola?
Mleko. -Mleko?!
Mora da se vojska promenila otkad sam ja bio u njoj.
Upravo sam dojahao. Gladan sam.
Je li?
Ali bi radije gledao njih nego jeo?
Jeste. -Kamo sreće da sa toliko žara štitiš ovu železnicu!
Jesi li čuo za ona dva čoveka koji su danas ubijeni?
Ušao sam u trag Arapahosima i razgovarao sa poglavicom.
Ti muškarci su više od milje skrenuli s puta, tamo gde
nisu imali šta da traže. Bili su pijani i jurili su skvoe.
Koliko su Indijanci krivi, krivi su i oni. -Ma nemoj?
Vojničiću, tvoj posao je da se boriš s Indijancima,
a ne da se slažeš s njima. - G. King,
bilo je 200 Arapahosa, a ja sam imao 20 Ijudi.
Meni je slaganje izgledalo mudrije od borbe. -Vama?
Možda ću poslati telegram pukovniku.
Možda se on neće složiti.
Već sam podneo raport. Slaže se.
Primljeno i shvaćeno. Naredniče.
Problemi, ser?
Ne znam.
Poručniče?
Upravo sam dobio poruku. Indijanci nešto spremaju.
Znate nešto? -Poglavica kaže da je železnica narušila dogovor.
Promenila je maršrutu i ide pravo preko lovišta Arapahoa.
Sigurni ste da je poglavica u pravu? -Potpuno.
Spremaju ratničke boje.
Stanite tu i kažite mi da li će ta mala promena da košta
pleme Arapahoa jednog bizona? Ili jednog zeca? -G. King,
mogli bi da ih ubedimo. Ko im nanoši štetu?
Šta je uopšte železnica? Pruga i zviždaljka.
Ne boje se oni pruge, nego onog što ona donosi!
Lovci na bizone koji će im pobiti krda!
Onda će doći doseljenici.
Kad će to biti? Za 20, 30 godina?
Dotad ćemo svi biti mrtvi!
Mi trenutno samo prelazimo preko te zemlje.
Zemlje koja je bezbedna za Arapahoe za našeg života.
Idite i razgovarajte s njima, popušite s njima lulu mira,
uradite šta god žele.
Samo ih navedite da pristanu na nov dogovor!
To vam je posao, zar ne? Održavanje mira.
Održaću mir, g. King, ali održite svoje obećanje.
Čujem da se prezivaš Rolins i da si iz Ohaja.
Da ti se tata ne zove Lajnus? - Možda. -Poznavao sam ga.
Džetro Stjuart. -Pominjao vas je nekad. -Nekad?
Tata je poginuo u Šajlou.
Sedite, g. Stjuart.
Bolje to nego da umre iza pluga. Ja sam probao.
Jednom sam se skrasio godinu dana.
To mi je skratilo 10 godina života.
Tvoja majka,
mora da je bila nešto posebno kad je ubedila starog Lajnusa
da ostane na jednom mestu. - Bila je, g. Stjuarte.
Jako posebna.
Stari Lajnus.
Dve godine smo tvoj tata i ja zajedno bili traperi.
Gore na Vanapiju.
Ulovili smo toliko dabrova da smo morali da im vežemo
rep za rep, da bismo ih dovukli preko planine.
Taj niz dabrovih krzna je bio duži od jedne milje.
G. Stjuarte, moj otac je mogao da uzme istinu i rastegne
je na nešto 6 puta više. Zvučite isto kao on.
Shvatiću da si to mislio prijateljski.
Dobro bih razmislio pre nego što bih vas nazvao lažovom.
Kad već pričamo o lažovima, kaži mi nešto.
Zašto bi se sin starog Lajnusa upetljao sa čovekom
kakav je Majk King?
Znam šta mislite, ali Majk King nije železnica.
Mislim da on to ne zna.
Menja nam se iza leđa, je li? -Ne.
Znam.
Ali učinio bi sve da budemo dan brži od "Central Pacifika".
Nije budala. Ne želi rat, a ne žele ga ni Arapahosi.
Mislim da mogu da ih nateram da pristanu na promenu trase
ako sednem i razgovaram s njima dovoljno dugo.
Kako ćeš ih navesti na to? - U tome i jeste problem.
Potreban mi je neko kome veruju i ko zna jezik.
Da ne poznajete nekog takvog, g. Stjuarte?
Tvoj tata je umeo da postavi zamku kao niko.
Samo ih namami i tras.
Bolje uradi nešto da zna da daješ svoju reč.
Sirena tog voza kao da najavljuje propast svega što je prirodno.
Mama je smatrala da čovek treba da ostavi trag na zemlji,
da je nečim promeni, da ne bude kao što je zatekao.
Hvala što si sredio stvar s poglavicom.
Nisam ja ništa sredio. Ti si mi stavio reči u usta,
ali to ih ne čini istinitim.
Džetro, rekao sam što sam morao da bih održao mir.
Znam da postoji rizik. - Rizik?! Ne razumeš.
Njima nije dala reč železnica, vojska, niti ja, već TI!
Ti si im dao reč da će zadržati svoja lovišta.
Mislim da hoće!
A ja mislim da si isturio glavu kao prerijsko pile.
Čekaš da je jedna, ili druga strana odseku.
Tvog oca i mene su terali sa jedne na drugu teritoriju,
pošto su Ijudi dolazili, ubijali divljač, dizali gradove.
To neće prestati.
Kad se tvoja reč prekrši ne želim da budem prisutan!
Potraži me kad ti bude dosta. - Kuda ćeš?
Vraćam se u planine. Negde gde je visoko i pusto,
gde uopšte nema Ijudi. Još uvek.
Doviđenja.
"Central Pacifik" je već probio zid Velikih Sijera,
i hitao je ka Zapadu preko dolina Nevade,
Dok je "Junion Pacifik", zahvaljujući dugom miru
sa Indijancima, mogao i dalje da održava pritisak,
isto tako žestok, u suprotnom smeru.
Takmičenje je bilo uzbudljivo, ali i skupo.
Obe kompanije su jedva čekale da zarade na pruzi
koja je već postavljena.
Jesu li konji dobro podneli put? -Isto kao i ja.
Moramo da ih odmorimo jedan dan pre odlaska
u lov na zečeve, a kamoli na bizone.
Rekao si da neće doći lovci na bizone.
Belac lažov. Više nećemo da ti budemo izviđači.
"Neće za našeg života," rekli ste,
a došli su i lovci na bizone i doseljenici!
Dobro. Došli su ranije, nego što sam mislio.
Železnica je švorc. Treba im novac da nastave dalje.
Ako nema Ijudi, nema para. Ako nema para, nema železnice.
Prosto, poručniče. -A Arapahosi? - Pogledajte te Ijude.
Pola njih je došlo pravo iz Evrope.
Biće im teško ali će uspeti! Znate zašto?
Jer su spremni da promene svoj način života!
I Arapahosi će morati da se promene. Ako neće, gotovi su.
Znam da moraju da se promene i da će jednog dana zemlju
osvojiti farmeri sa svojim gradovima i stokom, ali ne ovako!
Ne moraju da ih varaju i ja ne moram da učestvujem u tome!
Ne morate, poručniče? - Da niste zaboravili uniformu?
Tačno! Zaboravio sam je! Ako vojska nema nikakvog
ovlašćenja dajem ostavku! - Zar će to pomoći Arapahosima?
Ništa im neće pomoći, ali ih ništa neće zaustaviti!
Indijanci napadaju!
Dobro gledajte!
Hteli ste rat, gospodine, i dobili ste ga.
Nadam se da ćete prvi poginuti u njemu.
Okrenite ta zaprežna kola! U skloništa!
Pucajte u konje na čelu. Pokušajte da pogodite poglavicu.
Probaj ti.
Indijanci su poterali bizone u stampedo.
Hulje pokvarene. Idemo!
Rekao sam vam da neće biti rata!
Pogledajte ih.
Odustali su!
Vratiće se.
Samo su poslali gomilu životinja,
da ubiju životinju koji oni nazivaju "gvozdeni konj".
Još uvek stoji, zar ne?
Ništa ga neće zaustaviti!
Mislite da možete da živite s tim?
Mogu, ili da živim, ili da umrem s tim!
Slušajte!
Možete li da živite s tim?!
S tim?
To nije plakanje. To se samo novi život nastavlja.
Ostali, nazad na posao!
Moramo da izgradimo prugu!
Izgleda da ti se konačno smučilo. -Zdravo, Džetro.
Izgleda da ti dobro ide.
Ne mogu da se požalim.
Potok je pun dabrova. Otimaju se ko će pre u zamku.
Nijedan belac mi ne gleda preko ramena,
a Indijanci su sasvim srdačni.
Ubaci stvari unutra. Ima dovoljno mesta za dvojicu.
Hvala.
Bolje osmotri okolinu da možeš da nađeš ovo mesto kad ti treba.
Ako ti se ne svidi moje hrkanje možeš da napraviš sebi kolibu.
Daću ti sekiru.
Hvala, u prolazu sam. - Kuda ideš?
Gde god da odeš, isto je kao tamo odakle dolaziš.
Zar nisi tamo izgubio dovoljno perja s repa?
Malo su me očerupali.
Zato mi se ova zemlja sviđa.
Uvek postoji zelenija trava iza narednog brda.
Više ne, otkad je došla ona prokleta železnica.
Sad je sva trava zauzeta i ima bravu!
Možda ću morati da se popnem malo višIje da bih je našao.
Hoćeš sa mnom?
Jesi li poludeo?
Kako Indijanci kažu ove stene i drveće se ne pomeraju.
Zašto bih ja?
Izgleda da ja nisam Indijanac, Džetro.
A sigurno nisam, ni stena ni drvo.
Čoveku je mesto sa svojom vrstom, svidela mu se ili ne.
Dolazak železnice je doneo promene zemlji
kroz koju je prolazila.
Ogromna krda stoke terana su stotinama milja
da bi stigla do pruge, koja vodi do tržišta Istoka.
Podignute su ograde, staze za stoku pregrađene.
Počela je duga i krvava bitka između stočara i farmera.
Zakon je bio u rukama onog ko je gađao brže i preciznije.
Osim, tamo gde je postojao neko rešen da se usprotivi.
Drugi bi možda posmatrali ovce i pastira kao pastoralni prizor,
ali stočari ne. Za njih, ovce su uništavale travu,
a trava je postajala sve dragocenija.
Ako se trava smatrala vrednijom od Ijudskog života,
i taj čovek se smatrao ratnim gubitkom,
a ne zločincem, onda je u svemu ovome
čovek sa zvezdom bio samo jedan protiv mnogih.
Ali vreme je isticalo za bezobzirne, desperadose,
momke koji su galopirali i pucali u bandama,
jer je sve više građana tražilo poštovanje zakona
i pokazalo spremnost da se bori za njegovo sprovođenje.
Sirovi, novi gradovi, koji su nicali na Zapadu,
počeli da sanjaju da postanu otmeni,
kao onaj, nekad huliganski grad, pored Golden Gejta.
San Francisko je sad bio poštovan.
Bio je tako otmen da su se i kuće prodavale na licitaciji.
2.000 dolara.
Je li vam to poslednja ponuda?
Dame i gospodo, ovaj trofej je od čistog zlata,
sa ugraviranom posvetom. "G. Kliv Van Vejlen,
predsednik železnice "San Francisko-Kanzas Siti".
To je blago koje je mnogo cenio.
Da li čujem 3.000 dolara za ovo neprocenjivo blago?
Neprocenjivo, đavola.
Njime smo držali vrata.
2.500. -2.500 dolara.
2.500? Prodato za 2.500 dolara.
To je tužan dan, Lilit.
Tužan?
Zajedno smo stvorili i potrošili tri bogatstva. Šta je tu tužno?
Da je poživeo malo duže, stvorili bi i potrošili još jedno.
Izvinite, gđo Van Vejlen. -Molim? - Ta fotelja je prodata.
Izvinite. -Onda je nosi. Nemoj da se izvinjavaš. Nosi je.
Hvala, gospođo.
Da je postojao drugi način da se isplate dugovi... -Nije važno.
Imam dve stvari koje mi niko ne može oduzeti.
Ovo, i moju zemlju u Arizoni.
Lilit, ne želim da ti rušim nade, ali taj ranč je bezvredan.
Tamo je, zar ne? -Da, ali je stoka prodata ili ukradena.
Nabaviću stoku. -Trebaće vam neko ko će da je prodaje,
da upravlja rančom. - I njega ću nabaviti. -Koga?
Mog sestrića. On je šerif tamo negde.
Lilit, u tvojim godinama može da bude jako teško.
Teško?
Moj otac i majka su poginuli u reci tražeći zemlju!
Mislim da ipak imam u sebi malo Preskotovske krvi.
Tata,
je li tetka Lilitina kuća na Nob Hilu visoka kao ono?
Ne znam, sine. Dok se budemo vozili kući pitaj tetku Lilit.
Ona će ti reći.
Dušo, misliš da ćeš je prepoznati?
Molim? -Tvoju tetku Lilit. Misliš da ćeš je prepoznati?
Naravno.
Zebe, šta je bilo?
Ništa.
Idemo.
Hvala.
Gospođo,
jeste li vi naša pratetka Lilit? - Ako ste vi Zebova deca, jesam.
Lilit!
Zebe!
Zeb Rolins.
Zaklela sam se da neću da plačem.
Lepa si kao što je mama govorila.
Ovo je moja žena Džuli.
Drago mi je. - I meni, Džuli.
Ne mogu da ti iskažem koliko mi je drago.
Ovo je Iv, ispod džema.
Dođite da upoznate Sema! - Sema? -To je naš konj!
Može da vuče dvoja kola ako hoće!
Izvinite me, imam naređenje da upoznam Sema.
Hajde!
Trenutak, deco. -Ali sa druge strane je. Hajde. -Polako.
Mislim da joj ovo mnogo znači.
Ne znaš koliko meni znači.
Moći ću da se skrasim i živim mirnim i spokojnim životom.
Uzeću prtljag.
Zdravo, momci!
Zebe, idemo.
Šerife!
Nemojte mi reći da ste došli čak u Gold Siti da me dočekate.
Nisam to uopšte očekivao.
I prelepa, gđa Rolins?
Kakvo zadovoljstvo.
Zavidim vam, šerife. Vedra žena, blistavih očiju,
zaslepljujuća, kao sunce na nebu!
Skoro da postanete zahvalni, zar ne?
Čovek poželi da živi!
To je Čarli Gent.
Zar nisi rekao da je u Montani? Zebe...
Samo idem po prtljag.
Džuli, uzmi sobe.
Skote, pripazi na konje. - Razumem.
Lajnuse, pomozi majci. - Razumem.
Džuli, nešto nije u redu?
Ne. Ništa.
Hajdemo, Iv.
Zdravo. -Zebe.
Imaš malo vremena?
Naravno da imam.
Cigaru? -Ne, hvala.
Šta mogu da učinim za tebe?
Samo kaži.
Jutros sam video Genta kako silazi s voza.
Čekala su ga tri čoveka.
Zato si došao?
Tako je.
Slušaj, ne možemo ništa da učinimo da sprečimo
Čarlija Genta da ide tamo gde hoće na ovoj teritoriji.
Znam.
Znam šta je bio.
S tim je sad gotovo.
Gotovo je onog dana kad mu je brat...
Trebalo je da ih ubiješ obojicu tog dana, ali...
ali nisi. Sad ne mogu ništa da učinim u vezi toga.
Zar nisi uopšte radoznao zašto je došao ovde?
Šta hoćeš da uradim? Da ga isteram iz grada pištoljem?
Misliš da ovde zakon još uvek nosimo u opasaču?
Pogledaj tamo, Zebe. Tamo je zakon.
S njihovim članovima i dekretima...
Sad poštujemo to što kaže taj okružni sudija.
Koliko njih pogine u međuvremenu?
Niko nije poginuo i neće.
Dok Holidej, Klejtonovi, Janganovi...
Sad su svi nestali. - Čarli Gent nije nestao!
Donesi mi nalog i dovešću ti Genta.
Traže trojicu stražara za sutrašnju pošiljku zlata.
Trojicu? -Ova je velika. Vredi više od 100.000 dolara.
Povešću Klejtona i Simsa, u redu?
Pa?
Šta pa?
Zar ti to ništa ne znači?
Znači da ćemo postaviti trojicu stražara. -Do voza!
Šta će onda biti?
Znaš da se odavde šalje zlato svakog meseca.
Nijedan voz nije opljačkan otkad su ubili Džesija Džejmsa.
Zebe?
Ne želim ovde nikakve probleme. Odavno smo prijatelji.
Kao prijatelj, kažem da bih želeo da odeš iz grada.
Momci, odmaknite se!
Pogledaj dole, sinko.
Znaš koliko je dubok taj otvor?
300 m. Znaš kolika je to dubina?
Da ti se 200 braće popne na ramena,
ne bi mogao da vidiš vrh. - Zgnječili bi me!
Pokazaću vam mašinu za bušenje.
Idite, deco. Sad ću ja.
Čujem da si razgovarao sa lokalnim šerifom o meni.
Ti to nazivaš prijateljskim postupkom?
Nikad nisam smatrao da smo prijatelji!
Ne sviđate mi se, šerife.
Ne sviđa mi se to što vi i vaša sorta radite ovoj zemlji.
Ne želim nikakve nevolje.
Ako želite da bude po starom, samo vi i ja,
u redu.
Neću da se tučem s tobom, Gente!
Želiš mir, a šerife? Mir?
Ja poznajem samo jedan.
Onaj kakav ima moj brat.
To što se desilo tvom bratu te nije mnogo naučilo, je li?
Polako, šerife.
Flojd nikad nije grešio, osim kad je jednom tebi verovao.
Ti si taj koji je umakao.
Uskoro ću doći vama Rolinsovima u posetu.
Hajde, utovarite to.
Utovarite zlato.
Ima puno zlata. - Samo ga nosite, momci.
Zebe?
Došao je Lu Remzi.
Lu?
Upozorio sam te, Zebe. - Šta je bilo?
Gent je sinoć dolazio kod mene.
Rekao je da si pokušao da mu napraviš probleme.
I ti mu veruješ?
Kažem ti, Zebe. Nosi svoje probleme na svoju teritoriju!
Ne želim probleme ovde!
Neće više biti problema, Lu. Gent je otišao.
Odjahao je rano jutros.
S kim? -S bandom.
Trebalo bi da su...
negde između ovog grada i Kimlena.
Čekaju taj voz. -Nisi me prešao ni za trenutak, Zebe.
Ne tražiš ti pljačkaše nego Genta.
Još uvek nosiš olovo tamo gde te ranio!
To je bilo u Teksasu i Oklahomi, gde si ubio Flojda. A sad ovo!
Žao mi je, Džuli.
Ne želim da moja kancelarija ima bilo kakve veze s ovim.
Zebe, dečaci su upregli konje.
Znam.
Skoro je vreme da krenemo.
Zebe?
Džuli...
Niko ne traži da se suočiš sa Gentom. Niko te ne tera.
Možemo odmah da se odvezemo odavde, da zaboravimo to.
Možda postoji nešto što mi nisi rekao.
Postoji li, Zebe?
Tražim da ne ideš.
Molim te,
ne idi!
Žao mi je, Džuli.
Mislim da u muškarcu nema ničeg tvrdoglavijeg,
od njegovog osećanja časti.
Svi su isti. Svi do jednog.
Uzmi mog, na primer.
Nikad nije mogao da odbije partiju pokera.
Smatrao je da mu je dužnost da ide.
Nekad i tri noći za redom. Ali nije hteo da prekine,
makar mu život zavisio od toga.
Izgleda nije mnogo smešno.
Mama!
Gde je tata? - Izašao je, deco.
Šta je mami?
Idite u drugu sobu. Hodi, igraćemo se.
Šta je mami? - Nije joj ništa!
Znate neku igru? - Šuge i muzikalne stolice.
Ja znam žmurke.
Znate da igrate poker? - Poker?!
Imate sreće. Sedite dole.
Ali mi ne znamo da igramo poker! -Vreme je da naučite.
Prvo ćemo igrati sa 5 karata.
Daj mi tu pušku, Zebe.
I svoj pištolj.
Žao mi je, Lu.
Ne mogu to da učinim.
Mislio sam da ti zakon više ne dozvoljava da ga koristiš.
Koristiću ga ako moram.
Odlazim odavde, Lu i nosim ovo.
Da ubiješ Genta!
To misliš, zar ne?
Da je nešto lično između njega i mene?
Lu, moglo bi da bude,
ako bih se skrasio sa svojom porodicom i čekao da on dođe!
A doći će, ako ga ne sprečim ovog trenutka!
Uhvatiću Genta na delu kako krši zakon!
Onda ću upotrebiti zakon da ga uklonim jednom zauvek!
Zakon, Lu!
Upotrebiću zakon!
Ali nemam mnogo šansi ako mi ti ne pomogneš.
Koliko ima Ijudi sa tovarom? - Samo jedan.
Je li naoružan? - Nije. Nikad nije ni bio.
Biću u ekspres vagonu.
Hvala, Lu.
Šerife,
neki jahači su napred!
Pogledaću.
Mašinovođo, napred je barikada! Razbij je!
Zebe!
Hajde!
Jeste li svi ušli? -Ne verujem. Frenčiju je pao konj.
Mislim da nije ušao. -Pokret. Daleko je odavde do tog zlata!
Nema opasnosti. Samo hodajte.
Rolins!
Okreni voz nazad, i to brzo!
Zašto krećemo ovako rano, tata? - Čeka nas dug put, sine.
Teto, kad ćemo da idemo u tvoju kuću?
To će da odluči vaš tata kad stignemo u vašu.
Teto, možemo da povedemo Sema? -Mislim da on vodi nas.
Tata, koliko još ima do teta Lilitinog ranča?
Iza sledeće okuke, pa iza sledeće i doline iza njih.
Teto Lilit, znaš tu pesmu? - To je naša pesma!
Vaša pesma?
Pevala sam tu pesmu davno pre nego što vam se otac rodio.
Hajde.
Zebe!
Zapad su osvojili pioniri, doseljenici,
pustolovi kojih odavno više nema,
a ipak je on zauvek njihov.
Oni su ostavili tragove u istoriji, koje nikad neće
izbrisati ni vetar ni kiša, niti ih preorati traktori.
Nikad ih neće zakopati u kompostu događaja.
Iz teške jednostavnosti njihovih života, njihove
vitalnosti, nada i tuga nastale su legende hrabrosti,
i ponosa, koje će biti inspiracija njihovoj deci,
i deci njihove dece.
Iz tla obogaćenog njihovom krvlju,
njihove groznice za istraživanjem i izgradnjom,
nastaše jezera, tamo gde su jednom bile pustinje,
dobri plodovi zemlje, rudnici i žitna polja,
voćnjaci i velike pilane,
sva snaga zemlje koja raste.
Iz njihovih jednostavnih naselja i trgovačkih postaja
nastali su gradovi koji spadaju među najveće na svetu.
Svo nasleđe Ijudi slobodnih da sanjaju,
da delaju, da oblikuju sopstvenu sudbinu.
Preuzeto sa www.titlovi.com