Lumea s-a schimbat.
O simt în apă.
O simt în pământ.
O miros în aer.
Multe din lucrurile care au fost odată s-au pierdut.
Căci nu mai trăieşte nimeni care să-şi amintească.
STĂPÂNUL INELELOR
Totul a început cu făurirea Marilor Inele.
Trei le-au fost date elfilor...
Nemuritori, cele mai înţelepte şi mai frumoase dintre fiinţe.
Şapte, lorzilor dwarfilor,
mari mineri şi făurari iscusiţi din adâncul munţilor.
Şi nouă... nouă inele, le-au fost dăruite rasei oamenilor,
care mai presus de orice, îşi doreau puterea.
Pentru că aceste Inele trbuiau să lege şi să unească fiecare rasă.
Dar toţi au fost înşelaţi, căci a mai fost făurit un inel...
În Ţinutul Mordor, în flăcările Muntelui Doom,
Lordul Întunericului, Sauron, a făurit în secret un Inel Suprem,
care să le controleze pe toate celelalte.
Iar în acest inel şi-a turnat toată cruzimea, ura şi dorinţa de a domina tot ce e viu.
Un inel să le supună pe toate.
Unul câte unul, Ţinuturile Libere ale Pământului de Mijloc
au căzut pradă puterii Inelului.
Dar au fost câteva care i-au rezistat.
O ultimă alianţă a oamenilor şi a elfilor s-au împotrivit armatelor din Mordor.
Pe pantele Muntelui Doom s-au luptat pentru libertatea Pământului de Mijloc.
Victoria era aproape.
Dar puterea Inelului, nu putea fi distrusă.
În acel moment, când toată speranţa părea pierdută,
Isildur, fiul regelui, a ridicat sabia tatălui său.
Sauron, duşmanul Oamenilor Liberi din Pământul de Mijloc, a fost înfrânt.
Inelul a trecut în posesia lui Isildur,
care a avut atunci şansa unică de a distruge Răul pe vecie.
Dar inimile oamenilor sunt uşor de corupt.
Iar Inelul Puterii are propia sa voinţă.
L-a trădat pe Isildur. Către moartea sa.
Iar unele lucruri ce n-ar fi trebuit uitate s-au pierdut.
Istoria a devenit legendă, legenda a devenit mit.
Şi, timp de 2.500 de ani, Inelul a dispărut dintre cele ştiute.
Până când şansa a venit, şi Inelul a avut un alt purtător.
Nepreţuitul meu !
Inelul a ajuns la creatura Gollum,
care l-a dus în adâncurile Munţilor Ceţoşi.
Şi acolo Inelul l-a consumat.
A venit la mine. E al meu ! Dragostea mea ! E al meu !
Nepreţuitul meu !
Datorită Inelului, Gollum a avut parte de o viaţă nefiresc de lungă.
Timp de 500 de ani, Inelul i-a otrăvit mintea.
Şi, în tenebrele grotei lui Gollum, a aşteptat...
Întunericul s-a furişat iarăşi peste păduri...
A crescut zvonul despre Umbra de la Est
şi şoaptele înfiorate despre o teamă fără de nume...
Iar Inelul Puterii a înţeles atunci că vremea lui sosise.
L-a abandonat pe Gollum.
Dar s-a întâmplat atunci ceva ce Inelul nu intenţionase.
A fost găsit de cea mai neprevăzută fiinţă.
Ce e asta ?
De un hobbit. Bilbo Baggins, din Shire.
Un inel !
Pierdut !
Nepreţuitul meu ! L-am pierdut !
Va veni curând ziua în care soarta tuturor va sta în mâinile hobbiţilor.
FRĂŢIA INELULUI
Shire... după 60 de ani.
Ai întârziat !
Un vrăjitor nu întârzie niciodată, Frodo Baggins !
Nici prea devreme nu ajunge. Ajunge exact când vrea să ajungă.
Mă bucur să te revăd, Gandalf !
Doar nu-ţi închipuiai că o să lipsesc de la aniversarea unchiului Bilbo.
Ce veşti aduci din lume ? Spune-mi totul !
Totul ? Eşti mult prea nerăbdător şi prea curios pentru un hobbit.
E foarte nefiresc.
Ce ţi-aş putea spune ?
În lume, viaţa curge cam la fel cum a curs în ultima eră.
Cu bucuriile şi tristeţile ei,
aproape fără a şti de existenţa hobbiţilor.
Lucru de care sunt foarte încântat.
E Gandalf !
Petrecerea îndelung aşteptată !
LA MULŢI ANI, BILBO BAGGINS !
Ce mai face pungaşul ăla bătrân ?
Am auzit că va fi o petrecere de un fast deosebit.
Doar îl ştii pe Bilbo... A pus tot ţinutul Shire pe jar.
- Asta trebuie să-l încânte foarte mult. - A invitat jumătate din Shire.
- Sfinte ! - Pune el ceva la cale.
Bine, păstrează-ţi secretele !
Înainte să apari tu, cei din neamul Baggins erau foarte liniştiţi.
Nu trăiserăm nici o aventură şi nu ne aşteptam la nimic.
Dacă e vorba de povestea cu dragonul, să ştii că n-am avut mare amestec.
N-am făcut decât să-i dau unchiului tău un mic brânci pe uşă afară.
Oricum, cei de pe aici, consideră că tulburi liniştea locului.
Serios ?
Gandalf !
Artificii, Gandalf !
- Gandalf! - Artificii, Gandalf !
Gandalf !
- Gandalf, mă bucur că te-ai întors. - Şi eu, băiete.
Şi eu...
Intrarea permisă numai celora cu treburi legate de petrecere !
Nu, mulţumesc ! Nu mai vrem musafiri, binevoitori sau rude !
Dar vechi prieteni ?
Gandalf ?
- Bilbo Baggins... - Dragul meu Gandalf !
Mă bucur să te văd. 111 ani ! Cine şi-ar fi închipuit ?
N-ai îmbătrânit nici măcar cu o zi !
Intră !
Bun venit !
Ceai ? Sau poate ceva mai tare ?
Mai am câteva sticle din "Podgoriile vechi". E din 1.296.
Un an foarte bun. Vinul ăsta este aproape la fel de bătrân ca mine.
A fost făcut de tatăl meu. Ce-ai zice să desfundăm una ?
Doar ceai, mulţumesc.
Te aşteptam săptămâna trecută. Dar tu vii şi pleci când vrei.
Aşa ai făcut mereu. M-ai prins cam nepregătit.
Avem doar nişte friptură rece de pui şi murături... Mai e nişte brânză.
Nu e de-ajuns... Avem gem de zmeură, o tartă cu mere...
Nu e cine ştie ce desert.
Ba nu, e în ordine ! Am găsit un cozonac.
Muntele Singuratic
Aş putea să fac nişte ouă, dacă...
- Doar ceai, mulţumesc. - Bine.
- Te superi dacă eu mănânc ? - Nicidecum.
Bilbo Baggins !
Nu sunt acasă !
Trebuie să scap de rudele astea afurisite,
care nu-mi dau o clipă de pace !
Vreau să văd din nou munţii. Munţii, Gandalf !
Apoi să găsesc un loc liniştit, unde să-mi termin cartea.
- Ceaiul ! - Ai de gând să-ţi urmezi planul ?
Da. Totul e pus la cale. Am făcut toate aranjamentele.
Mulţumesc.
Frodo bănuieşte ceva.
Fireşte ! Doar e un Baggins, nu vreun netot de Hardbottle.
O să-i spui, nu-i aşa ?
- Da, da... - Ţine foarte mult la tine.
Ştiu.
Probabil că ar veni cu mine, dacă i-aş cere-o.
În adâncul sufletului, Frodo încă iubeşte ţinutul Shire.
Pădurile, câmpurile, râurile...
Sunt bătrân, Gandalf.
Ştiu că nu arăt, dar încep să simt în inima mea.
Mă simt subţire.
Ca untul întins pe o felie prea mare de pâine.
Am nevoie de o vacanţă. De o vacanţă foarte lungă.
Şi nu cred că mă voi întoarce.
De fapt, nici nu intenţionez.
Bătrânul Toby, cea mai bună frunză din Sud !
Gandalf, vechiul meu prieten, va fi o noapte de neuitat !
Fatty Bolger !
Mă bucur să vă văd. Bine aţi venit !
Hai, Sam ! Invit-o pe Rosie la dans !
- Mă duc să-mi mai iau o bere. - Ba nu te duci.
Du-te !
Şi iată-mă acolo, în mâinile celor trei troli monstruoşi,
care se tot certau cum să ne gătească.
Dacă să ne pună la frigare sau mai bine să ne facă piftie.
Şi atâta s-au tot certat, încât, în cele din urmă,
prima rază de soare a iţit deasupra ramurilor.
Şi i-a prefăcut pe toţi în piatră !
Repede !
Nu, pe cea mare !
- Gata ! - Trebuia s-o înfigi în pământ !
- Este înfiptă în pământ. - Ţine-o !
A fost ideea ta !
Bilbo !
Bilbo, fereşte-te de dragon !
N-a mai fost nici un dragon pe-aici de vreo o mie de ani.
- A fost grozav ! - Să mai luăm una.
Meriadoc Brandybuck şi Peregrin Took...
Trebuia să-mi închipui.
Discursul, Bilbo !
Discursul !
Dragii mei Bagginşi şi Boffini,
Tookşi şi Brandybuckşi,
Grubbi, Chubbi, Hornbloweri,
Bolgeri, Bracegirdleşi şi Proudfootşi.
Proudfeet !
Azi împlinesc 111 ani !
La mulţi ani !
Dar 111 ani sunt prea puţini când trăieşti
printre nişte hobbiţi atât de grozavi şi de admirabili.
Pe jumătate nu vă cunosc nici pe jumătate din cât mi-aş dori
şi ţin la jumătate dintre voi doar pe jumătate din cât aţi merita.
Am lucruri de făcut.
Am amânat asta prea mult...
Cu regret vă anunţ că acesta este sfârşitul.
Voi pleca acum.
Rămâneţi cu bine !
Adio !
Îţi închipui, probabil, că ai făcut o chestie tare isteaţă.
Zău, Gandalf ! Nu le-ai văzut feţele ?
Existe multe inele magice, dar nici unul n-ar trebui folosit nechibzuit !
A fost doar o mică distracţie !
Dar probabil că ai dreptate, ca întotdeauna.
- O să stai cu un ochi pe Frodo, nu ? - Cu amândoi.
De câte ori mă voi putea lipsi de ei.
- Îi las totul. - Cum rămâne cu inelul ?
- O să i-l laşi şi pe el ? - Da, da...
E într-un plic acolo, pe raft.
Nu, stai...
E aici, în buzunarul meu.
Nu e... Nu-i aşa că e ciudat ?
Dar, la urma urmei... De ce nu ?
- De ce nu l-aş păstra ? - Trebuie să laşi aici inelul, Bilbo.
E chiar aşa de greu ?
Nu...
Şi da.
Nu-mi vine să mă despart de el.
E al meu ! Eu l-am găsit ! A venit la mine !
- Nu e cazul să te înfurii. - Când mă înfurii, e din vina ta !
E al meu.
E doar al meu ! Nepreţuitul meu !
Nepreţuit ? A mai fost numit aşa înainte, dar nu de tine.
Ce te priveşte pe tine ce fac cu lucrurile mele ?
Cred că ai avut inelul destul de mult.
- Îl vrei pentru tine ! - Bilbo Baggins !
Nu mă confunda cu un scamator de bâlci !
Nu încerc să te jefuiesc.
Încerc să te ajut.
În toţi aceşti ani, am fost prieteni.
Ai încredere în mine, aşa cum ai mai avut. Lasă-l.
Ai dreptate, Gandalf.
Inelul trebuie să fie al lui Frodo.
E târziu şi drumu-i lung. Da, e timpul...
Bilbo...
Inelul ţi-a rămas în buzunar.
Da...
M-am gândit cum să-mi închei cartea:
Şi a trăit mulţi ani fericiţi, până la sfârşitul zilelor.
Şi sunt sigur că aşa vei face, prieten drag.
Cu bine, Gandalf !
Cu bine, dragă Bilbo !
Până când ne vom revedea...
E al meu. Numai al meu ! Nepreţuitul meu !
Ghicitori în întuneric...
Bilbo !
Nepreţuitul meu...
Nepreţuit...
A plecat, nu-i aşa ?
A vorbit atât de mult despre plecare, încât nu mai credeam că o s-o facă.
Gandalf...
Inelul lui Bilbo ! S-a dus să stea la elfi.
Ţi-a lăsat ţie Bag End.
Împreună cu toate bunurile lui.
Inelul e al tău acum.
Nu-l ţine la vedere.
- Unde pleci ? - Trebuie să rezolv nişte treburi.
- Ce treburi ? - Întrebările necesită răspunsunsuri.
Dar abia ai venit ! Nu înţeleg.
Nici eu.
Ţine-l bine ascuns. Ţine-l la loc sigur.
Baggins !
Shire !
Baggins !
Anul 3.434 a Celei de-a Doua Ere.
Urmarea domniei lui Isildur. Marele rege din Gondor,
şi găsirea Inelului Puterii.
A venit la mine. Inelul Suprem. El va fi simbolul domniei mele.
Soarta tuturor din neamul meu va fi legată de soarta lui,
căci nu voi risca să fac vreun rău Inelului.
E nepreţuit pentru mine,
deşi l-am dobândit cu preţul unei mari suferinţe.
Însemnele de pe el încep să se stingă.
Literele, ca de flacără, aproape au dispărut.
A rămas un secret pe care doar focul îl poate spune.
Shire...
Baggins...
Aici nu e nici un Baggins. Toţi sunt din Hobbiton.
Într-acolo.
Noapte bună !
Noapte bună, Sam !
E ascuns ? E la loc sigur ?
Ce faci ?
Întinde mâna, Frodo !
E încă rece.
Ce vezi ?
Vezi ceva ?
Nimic. Nu e nimic.
Stai...
Sunt nişte înscrisuri.
Par litere elfice. Nu le pot citi.
Puţini sunt cei care pot.
Însemnele sunt în limba din Mordor, pe care nu o voi rosti aici.
Mordor !
În limba obişnuită ar suna cam aşa:
"Un inel să le adune pe toate, un inel să le găsească,"
"un inel să le aducă pe toate şi-n întuneric să le unească."
Acesta e Inelul Suprem, făurit de Lordul Întunericului, Sauron,
în flăcările Muntelui Doom.
Cel pe care Isildur l-a luat chiar de pe mâna lui Sauron.
Bilbo l-a găsit... În grota lui Gollum.
Da. Timp de 60 de ani, Inelul, a stat liniştit în mâinile lui Bilbo,
dându-i ani lungi de viaţă, făcându-l să nu îmbătrânească.
Dar lucrurile s-au schimbat, Frodo. Răul se reface în Mordor.
Inelul s-a trezit.
A auzit chemarea stăpânului său.
Dar a fost distrus ! Sauron a fost distrus !
Nu, Frodo.
Spiritul lui Sauron a îndurat.
Forţa sa de viaţă este legată de Inel, iar Inelul a supravieţuit.
Sauron s-a întors.
Orcii lui sunt tot mai numeroşi.
Fortăreaţa lui de la Barad-dur e reconstruită în Mordor.
Lui Sauron îi mai trebuie doar acest Inel
pentru a aduce iar întunericul peste toate ţinuturile.
Îl caută.
Îl caută fără încetare. Toate gândurile lui sunt îndreptate spre el.
Inelul, mai presus de orice,
vrea să se întoarcă în mâna stăpânului său.
Sunt unul şi acelaşi, Inelul şi Lordul Întunericului.
Frodo, nu trebuie să-l găsească niciodată !
În regulă ! O să-l punem departe.
O să-l ascundem şi n-o să mai vorbim de el.
Nimeni altcineva nu ştie că e aici, nu-i aşa ?
Nu-i aşa, Gandalf ?
Mai ştia cineva că Bilbo avea Inelul.
L-am căutat pretutindeni pe acel Gollum.
Dar duşmanul l-a găsit primul.
Nu ştiu cât l-au torturat,
dar, printre urlete şi vorbe fără şir au desluşit două cuvinte...
Shire !
Baggins !
Shire... Baggins...
Dar asta o să-i îndrume aici !
Cine e acolo ?
Ia-l, Gandalf !
- Ia-l ! - Nu, Frodo.
- Trebuie să-l iei ! - Nu-mi poţi oferi acest Inel !
- Ţi-l dau ţie ! - Nu mă tenta, Frodo !
Nu vreau să-l iau, nici măcar pentru a-l ţine în siguranţă.
Trebuie să înţelegi, Frodo...
Aş putea folosi acest Inel din dorinţa de a face bine.
Dar, prin mine, ar căpăta puteri prea mari şi teribile
pentru a fi imaginate.
- Dar nu poate rămâne în Shire ! - Nu !
Nu poate.
Ce trebuie să fac ?
- Să pleci. Şi cât mai repede. - Unde să mă duc ?
Departe de Shire. În satul Bree.
Bree...
Tu ce vei face ?
O să te aştept, la hanul "Poneiul în două picioare".
- Şi Inelul va fi în siguranţă acolo ? - Nu ştiu, Frodo.
Nu am nici un răspuns.
Trebuie să vorbesc cu conducătorul ordinului meu.
E înţelept şi puternic. Ai încredere în mine, Frodo. El va şti ce-i de făcut.
Va trebui să laşi în urmă numele de Baggins.
Cu acel nume nu eşti în siguranţă dincolo de Shire.
Călătoreşte numai ziua. Şi stai departe de drumuri !
Pot străbate ţara destul de uşor.
Dragul meu Frodo... Hobbiţii sunt, cu adevărat, nişte fiinţe uluitoare.
Poţi să înveţi totul despre obiceiurile lor într-o lună.
Cu toate astea, după o sută de ani, încă te pot lua prin surprindere.
Jos !
Spune tot, Samwise Gamgee ! Trăgeai cu urechea ?
Nu trăgeam cu urechea, sincer ! Tundeam iarba de sub fereastră.
E cam târziu să aranjezi florile, nu crezi ?
- Am auzit voci... - Ce ai auzit ? Vorbeşte !
Nimic important.
Am auzit ceva despre un inel, un lord întunecat şi sfârşitul lumii...
Vă rog, domnu' Gandalf, nu-mi faceţi rău !
Nu mă preschimbaţi în ceva nefiresc !
Nu ?
Poate n-o s-o fac.
M-am gândit la ceva mult mai potrivit pentru tine.
Hai, Samwise ! Ţine pasul !
Fiţi atenţi amândoi !
Duşmanul are mulţi spioni: păsări, bestii...
E în siguranţă ?
Să nu-l pui în deget niciodată,
căci spionii lui Sauron vor fi atraşi de puterea lui.
Nu uita, Frodo: Inelul încearcă să ajungă înapoi la stăpânul lui.
El vrea să fie găsit.
Asta e !
Ce să fie ?
Încă un pas şi voi fi mai departe de casă decât am fost vreodată.
Hai, Sam !
Aminteşte-ţi vorbele lui Bilbo:
E o treabă periculoasă să ieşi pe uşă.
Ajungi să mergi pe drum şi, dacă nu eşti atent,
nu se ştie până unde poţi ajunge.
Fumul se înalţă deasupra Muntelui Doom.
E deja târziu, iar Gandalf cel Gri vine la Isengard, să-mi ceară sfaturi.
De aceea ai venit, nu-i aşa ?
- Vechiul meu prieten... - Saruman...
- Eşti sigur de toate astea ? - Fără urmă de îndoială.
Deci Inelul Puterii a fost găsit.
În toţi aceşti ani, a fost în Shire.
- Chiar sub nasul meu ! - Dar tu nu ai ştiut să vezi.
Dragostea ta pentru Hobbiţi ţi-a înceţoşat minţile.
Dar avem timp destul să ne împotrivim lui Sauron, dacă ne mişcăm repede.
Timp ?
Cât timp crezi că mai avem ?
Sauron şi-a recăpătat o mare parte din forţele sale.
Încă nu poate prinde formă fizică,
dar spiritul lui nu şi-a pierdut nimic din putere.
Prizonier în fortăreaţa lui, Lordul din Mordor vede tot.
Privirea lui răzbate dincolo de nori, întuneric, pământ sau trupuri.
Ştii despre ce vorbesc, Gandalf.
Un Ochi imens, lipsit de gene, înconjurat de flăcări.
Ochiul lui Sauron...
Adună în preajma lui tot ce e malefic.
Foarte curând, armata lui va fi destul de puternică pentru a ataca Pământul de Mijloc.
Ştii tu asta ?
De unde ?
Am văzut.
Globul de cristal e o unealtă periculoasă, Saruman.
De ce ?
De ce ne-am teme să-l folosim ?
Nu se ştie unde sunt pietrele atotvăzătoare care s-au pierdut.
Nu putem şti cine mai priveşte.
E mai târziu decât ţi-ai închipuit.
Armata lui Sauron s-a pus deja în mişcare.
- Cei Nouă au părăsit Minas Morgul. - Cei Nouă ?
Au traversat râul Isen în această dimineaţă,
deghizaţi în călăreţi în negru.
- Au ajuns în Shire ? - Vor găsi Inelul.
- Şi-l vor ucide pe cel care îl poartă. - Frodo !
Doar nu crezi că un hobbit se poate împotrivi lui Sauron.
Nu există nici unul capabil.
În faţa puterilor Mordor-ului nu poate exista victorie.
Trebuie să ne alăturăm lor, Gandalf.
Trebuie să ne alăturăm lui Sauron.
Aşa ar fi înţelept, prietene.
Spune-mi, prietene...
Când a renunţat Saruman cel Înţelept la judecată şi a ales nebunia ?
Ţi-am oferit şansa să mă ajuţi de bunăvoie,
dar ai ales calea suferinţei !
Domnu' Frodo ?
- Credeam că te-am pierdut. - Ce tot spui ?
- Gandalf mi-a spus ceva. - Ce ţi-a spus ?
"Nu cumva să-l pierzi, Samwise Gamgee !" Şi nici nu itenţionez.
Sam, nici n-am ieşit din Shire. Ce ar putea să se întâmple ?
- Frodo ! Merry, e Frodo Baggins. - Salut, Frodo.
Dă-te jos de pe el !
Ce înseamnă toate astea ?
- Aţi furat din recolta lui Maggot ! - Da.
Vino înapoi !
Pleacă de pe pământul meu ! O să vezi tu când te-oi prinde !
Nu înţeleg de ce e aşa de furios. Sunt doar nişte morcovi.
Şi câteva verze. Şi sacii de cartofi pe care i-am furat săptămâna trecută.
- Şi ciupercile, săptămâna cealaltă. - Da, Pippin.
Ideea era că reacţionează cam exagerat.
Fugiţi !
A fost cât pe-aci !
Cred că mi-am rupt ceva.
Să ai încredere într-un Brandybuck şi-un Took !
Ce e ? Era doar o scurtătură.
Scurtătură către ce ?
Ciuperci !
E a mea !
E frumoasă, Merry.
Uite una frumoasă, Sam !
Cred că ar trebui să ieşim de pe drum.
Ieşiţi de pe drum ! Repede !
Linişte !
Ce a fost asta ?
Vezi ceva ?
Nu, nimic.
Ce se întâmplă ?
Călăreţul negru căuta ceva. Sau pe cineva...
Frodo ?
Jos !
Trebuie să ies din Shire.
Eu şi Sam trebuie să ajungem la Bree.
Bine.
Bucklebury Ferry ! Veniţi cu mine !
Fugiţi !
Pe aici ! După mine !
Fugi !
Dezleagă funia, Sam !
Frodo !
Fugi, Frodo !
- Frodo ! - Repede !
- Hai ! Mai repede ! - Sari !
Cât e până la cea mai apropiată trecătoare ?
Podul Brandywine. 20 de mile.
Haideţi !
Ce vreţi ?
Mergem la "Poneiul în două picioare".
Hobbiţi ! Şi încă patru !
- Ce vă aduce la Bree ? - Vrem să stăm la han.
Treburile noastre ne privesc numai pe noi.
Desigur, tinere domn. N-am vrut să vă supăr.
Dar trebuie să pun întrebări, după lăsarea întunericului.
Se-aude zvon că ar umbla pe-aici nişte străini ciudaţi.
Nu poţi fi niciodată prea precaut.
La o parte ! Uită-te pe unde mergi !
Poneiul în două picioare
Scuzaţi-mă...
Bună seara, tineri domni !
Dacă doriţi, avem camere pentru hobbiţi foarte plăcute. Domnule...
Underhill. Mă numesc Underhill.
Underhill...
Suntem prieteni ai lui Gandalf cel Gri. Îi puteţi spune că am sosit.
Gandalf ?
Da ! Îmi amintesc de el. În vârstă, cu o barbă mare şi o pălărie ţuguiată.
Nu l-am văzut de şase luni.
Acum ce facem ?
O să vină, Sam.
La o parte din calea mea !
- Ce e asta ? - Asta, prietene, se numeşte halbă.
Se aduce în halbe ?
- Mă duc să iau una. - Ai băut deja o jumătate !
Tipul ăla nu face altceva decât să se holbeze la tine, de când am venit.
Scuzaţi-mă...
Cine este omul acela din colţ ?
Unul dintre Pribegi, oamenii aceia primejdioşi care străbat sălbăticiile.
Nu-i ştiu numele adevărat, dar pe aici este cunoscut drept Strider.
Strider...
Baggins...
Baggins ? Sigur că ştiu un Baggins !
E chiar acolo. Frodo Baggins.
E vărul meu. Văr primar din partea mamei şi văr de-al doilea...
- Pippin ! - Uşurel...
Nu te poţi ascunde...
Te văd.
Nu există viaţă în pustietate.
Doar... moarte.
Atragi prea mult atenţia asupra ta, domnule "Underhill".
Ce doreşti ?
Mai multă prudenţă. Ceea ce duci cu tine nu e un fleac.
- Nu duc nimic. - Desigur.
Şi eu pot evita să fiu văzut, dar să dispari cu totul e un talent rar.
Cine eşti ?
- Ţi-e teamă ? - Da.
Nici pe departe cât ar trebui. Ştiu ce te vânează.
Dă-i drumul sau o să ai de-a face cu mine, lunganule !
Eşti tare îndrăzneţ, pentru un hobbit. Dar asta nu o să te salveze.
Nu-l mai poţi aştepta pe vrăjitor, Frodo. Ei se apropie.
Ce sunt ?
Au fost cândva oameni. Mari regi ai oamenilor.
Apoi Sauron i-a prins în mreje. Le-a dat nouă Inele ale Puterii.
Orbiţi de lăcomie, ei le-au luat fără să stea pe gânduri.
Apoi Întunericul i-a capturat, unul câte unul.
Acum sunt sclavii puterii lui.
Ei sunt Nazgul. Spiritele Inelului... Nici vii, nici morţi.
Ei simt în fiece clipă prezenţa Inelului,
sunt atraşi de puterea lui. Nu vor înceta nici o clipă să te vâneze.
- Unde ne duci ? - În sălbăticie.
De unde ştim că acest Strider este prieten cu Gandalf ?
Nu avem de ales. Trebuie să ne încredem în el.
Unde ne duce ?
La Rivendell, maestre Gamgee. La casa lui Elrond.
Aţi auzit ? Rivendell ! O să-i vedem pe elfi !
Domnilor ! Ne oprim doar la căderea nopţii.
- Şi micul dejun ? - L-ai luat deja.
Pe primul, da. Dar al doilea ?
Nu cred că a auzit de al doilea mic dejun, Pip.
Dar de gustarea de la 11 ?
De prânz, de ceaiul de după-amiază, de cină şi cina târzie ?
- De ele ştie, nu-i aşa ? - Eu nu mi-aş pune mari speranţe.
Pippin !
Puterile Isengard-ului aşteaptă porunca ta,
Sauron, Lord al Pământului !
Construieşte-mi o armată demnă de Mordor.
Care sunt ordinele Mordor-ului, Stăpâne ? Ce porunceşte Ochiul ?
Avem multă treabă.
Copacii sunt puternici, Stăpâne. Au rădăcini adânci.
Doborâţi-i pe toţi !
Aici a fost cândva marele turn de pază al lui Amon Sul.
Rămânem aici peste noapte.
Astea sunt pentru voi. Ţineţi-le aproape.
Mă duc să arunc o privire.
Staţi aici !
Roşia mea a plesnit.
- Îmi dai nişte costiţă ? - Vrei o roşie, Sam ?
- Ce faceţi ? - Roşii, cârnaţi, costiţă prăjită.
- Ţi-am păstrat şi ţie, Frodo. - Stingeţi focul, proştilor !
Îmi place ! Cenuşă pe roşia mea !
Fugiţi !
Înapoi, demoni !
Frodo !
Sam...
Strider !
Ajută-l !
A fost înjunghiat cu un pumnal Morgul.
Nu ştiu să vindec aşa ceva. Are nevoie de leacurile elfilor.
Repede !
Mai e drum de şase zile până la Rivendell ! N-o să reziste atât !
Fii tare, Frodo !
Gandalf !
Domnu' Frodo ? E tot mai rece !
O să moară ?
O să treacă în Tărâmul Umbrelor. O să devină o fantomă, asemenea lor.
- Se apropie ! - Sam, ştii cum arată planta athelas ?
- Athelas ? - Frunza-regelui.
E o iarbă de leac.
Ar putea să încetinească efectul otrăvii. Grăbeşte-te !
Ce-i asta ? Un Pribeag luat prin surprindere ?
Frodo !
Sunt Arwen. Am venit să te ajut.
Ascultă-mi glasul... Întoarce-te spre Lumină.
Cine e ?
Frodo !
- E o elfă. - Se stinge...
N-o să mai reziste mult.
Trebuie să-l ducem la tatăl meu.
- Vă caut de două zile. - Unde îl duci ?
Sunt cinci Călăreţi Negri pe urmele voastre.
Nu ştiu unde sunt ceilalţi patru.
Rămâi cu hobbiţii. O să vă trimit cai.
Eu călăresc cel mai rapid. Îl duc eu.
Drumul e prea periculos.
Ce spun ?
Dacă reuşesc să trec râul, puterea poporului meu îl va apăra.
Nu mă tem de ei.
Arwen, du-l cât poţi de repede. Şi nu privi înapoi !
Ce faci ? Călăreţii Negri sunt prin preajmă !
Lasă-l pe jumătate-de-om !
Dacă îl vreţi, veniţi să-l luaţi !
Nu !
Nu, Frodo !
Nu renunţa, Frodo ! Nu acum !
Harul pe care mie mi l-ai dat trece-i-l acum lui.
Cruţă-i viaţa ! Salvează-l.
- Unde sunt ? - În casa lui Elrond.
Şi e ora zece, în dimineaţa zilei de 24 octombrie, dacă vrei să ştii.
- Gandalf ! - Da, sunt aici.
Şi tu eşti norocos că te afli aici.
Câteva ore să mai fi trecut
şi n-am mai fi putut face nimic pentru tine.
Dar ai ceva tărie în tine, dragul meu hobbit.
Ce s-a întâmplat, Gandalf ?
- De ce n-ai venit la întâlnire ? - Îmi pare rău, Frodo.
Am fost reţinut.
Prietenia lui Saruman nu e lucru de care să poţi scăpa.
O mişcare greşită cheamă o alta.
S-a sfârşit !
Supune-te puterii Inelului sau vei fi distrus !
Există un singur Stăpân al Inelului.
O singură fiinţă îl poate supune vrerii sale.
Şi acesta nu-şi împarte puterea.
Aşadar, ai ales moartea !
Gandalf ? Ce este ?
Nimic, Frodo...
Frodo !
- Sam ! - Ce binecuvântare ! Te-ai trezit !
Sam aproape că nu s-a mişcat de lângă tine.
Am fost foarte îngrijoraţi. Nu-i aşa, domnu' Gandalf ?
Datorită îndemânării lui Elrond, începi să te vindeci.
Bun venit în Rivendell, Frodo Baggins.
- Bilbo ! - Salutare, Frodo, flăcăule.
Până acolo şi înapoi... Povestea unui hobbit, de Bilbo Baggins...
E minunat !
Am vrut să mă întorc să mai văd o dată minunile Codrului Întunecat,
Târgul Lacului, să văd iar Muntele Singuratic...
Dar, se pare că, bătrâneţea m-a ajuns din urmă.
Îmi lipseşte Shire...
Toată copilăria am visat cu ochii deschişi că eram în altă parte.
Plecat cu tine, în una din aventurile tale.
Dar propria mea aventură s-a dovedit a fi cu totul altfel...
Nu sunt ca tine, Bilbo.
Băiatul meu drag !
- Ce am uitat oare ? - Ţi-ai şi strâns lucrurile ?
- Nu strică să fii gata de drum. - Dar voiai să-i vezi pe elfi.
- Aşa e. - Mai mult decât orice altceva.
Da. Doar că...
Am făcut ceea ce voia Gandalf, nu ?
Am adus Inelul aici, în Rivendell şi mă gândeam că,
acum că te-ai mai vindecat, o să plecăm. Spre casă.
Ai dreptate, Sam.
Am făcut ceea ce trebuia să facem.
Inelul va fi în siguranţă în Rivendell.
Sunt gata să plec acasă.
Încep să-i revină puterile.
Rana aceea nu se va vindeca pe deplin niciodată.
O va avea tot restul vieţii.
Purtând Inelul cale atât de lungă,
hobbitul a arătat o rezistenţă uimitoare Răului Inelului.
A fost o povară pe care n-ar fi trebuit niciodată s-o poarte.
- Nu-i mai putem cere nimic lui Frodo. - Gandalf, duşmanul se pune în mişcare.
Sauron îşi adună forţele la Est. Ochiul lui este fixat pe Rivendell.
Şi mi-ai spus că Saruman ne-a trădat.
Lista noastră de aliaţi este tot mai subţire.
Trădarea lui merge mai departe decât ştii.
Saruman a combinat orci cu goblini. Creează o armată în Isengard.
O armată care se poate deplasa sub lumina soarelui şi poate acoperi distanţe mari cu rapiditate.
Saruman vine să ia Inelul.
Puterea elfilor nu-i poate sta împotrivă.
Nu ne putem lupta deodată şi cu Mordor şi cu Isengard !
Gandalf... Inelul nu poate rămâne aici.
Primejdia aceasta pândeşte tot Pământul de Mijloc.
Ei trebuie să decidă cum îi vor pune capăt.
Vremea elfilor a trecut. Poporul meu părăseşte aceste ţinuturi.
Spre cine vă veţi îndrepta, după plecarea noastră ? Spre dwarfi ?
Ei se ascund în munţi căutând bogăţii. Nu le pasă de necazurile altora.
În oameni trebuie să ne punem acum speranţele.
În oameni ?
Oamenii sunt slabi. Rasa oamenilor se stinge.
Sângele Numenor-ului s-a risipit,
iar mândria şi onoarea lui au fost uitate.
Din cauza oamenilor a supravieţuit Inelul !
Am fost acolo, Gandalf.
Am fost acolo, acum trei mii de ani...
Când Isildur a luat Inelul.
Am fost de faţă în ziua în care puterea oamenilor a dat greş.
Repede, Isildur ! După mine !
L-am dus pe Isildur în inima Muntelui Doom,
acolo unde fusese făurit Inelul, singurul loc unde putea fi distrus.
Aruncă-l în flăcări !
- Distruge-l ! - Nu.
Isildur !
Ar fi trebuit să se sfârşească în acea zi, dar Răului i s-a permis să trăiască.
Isildur a păstrat Inelul. Stirpea regală s-a stins.
Nu mai este putere în lumea oamenilor.
- Nu sunt uniţi, n-au un conducător. - Există un om care i-ar putea uni.
Cineva care ar putea revendica tronul din Gondor.
A renunţat la drumul acesta acum foarte mult timp.
A ales exilul.
Rămăşiţele din Narsil...
Sabia care a tăiat degetul pe care Sauron avea Inelul.
E încă ascuţită...
Cu nimic mai mult decât o sabie ruptă.
De ce te temi de trecut ?
Eşti urmaşul lui Isildur, nu Isildur însuşi.
Nu eşti legat de destinul lui.
Acelaşi sânge curge prin venele mele.
Aceeaşi slăbiciune...
Va veni vremea ta.
Vei avea de înfruntat acelaşi rău. Şi tu îl vei înfrânge.
Umbra nu s-a întins până aici.
N-a pus stăpânire pe tine... Nici pe mine.
Îţi aminteşti prima noastră întâlnire ?
Credeam că am visat.
Au trecut mulţi ani.
Atunci nu aveai grijile pe care le ai acum.
Îţi aminteşti ce ţi-am spus ?
Ai spus că îţi legi soarta de a mea,
renunţând la viaţa nemuritoare a poporului tău.
Şi îmi respect cuvântul. Prefer să trăiesc o viaţă alături de tine,
decât să înfrunt eternitatea stând singură.
Aleg o viaţă de muritor.
- Nu-mi poţi da asta ! - Eu singură decid cui i-l dau.
Ca şi inima mea.
Străini din ţinuturi îndepărtate, prieteni vechi...
Aţi fost chemaţi aici pentru a riposta ameninţării din Mordor.
Pământul de Mijloc e la un pas de distrugere. Nimeni nu-i poate scăpa.
Trebuie să vă uniţi sau veţi pieri.
Soarta tuturor raselor e legată de acest blestem.
Adu Inelul în faţă, Frodo !
Aşadar, e adevărat...
E un dar.
Un dar din partea duşmanilor din Mordor. De ce să nu folosim acest Inel ?
Vreme îndelungată, tatăl meu, Regele din Gondor,
a ţinut la distanţă primejdia din Mordor.
Cu sângele poporului nostru a fost plătită liniştea popoarelor voastre.
Daţi-i Gondorului arma duşmanului ! Lăsaţi-ne s-o folosim împotriva lui !
Nu-l poţi mânui. Nimeni nu poate.
Inelul ascultă doar de Sauron. Nu are un alt stăpân.
Şi ce ştie un Pribeag despre aceste lucruri ?
Nu este un Pribeag oarecare !
Este Aragorn, fiul lui Arathorn.
Îi datorezi supunere.
Aragorn...
El e urmaşul lui Isildur...
Şi urmaş la tronul din Gondor.
Ia loc, Legolas.
Gondor-ul n-are rege.
Gondor-ul n-are nevoie de rege.
Aragorn are dreptate. Nu-l putem folosi.
Există o singură soluţie.
Inelul trebuie distrus.
Ce mai aşteptăm ?
Inelul nu poate fi distrus, Gimli, fiu al lui Glóin,
de nici un obiect pe care noi îl posedăm.
Inelul a fost făurit în flăcările Muntelui Doom.
Doar acolo poate fi distrus.
Trebuie dus adânc în Mordor
şi aruncat înapoi în flăcările de unde a ieşit.
Unul dintre voi trebuie să facă asta.
Nu poţi să intri aşa, pur şi simplu, în Mordor.
Porţile sale negre nu sunt păzite numai de orci.
Este un Rău acolo care nu doarme.
Şi Ochiul cel Mare veghează mereu.
E un ţinut arid, pustiit, ciuruit de focuri, cenuşă şi praf.
Până şi aerul pe care-l respiri este un fum otrăvitor.
Nici cu zece mii de oameni nu poţi face asta. E o prostie.
N-ai auzit nimic din ce a spus Elrond ?
- Inelul trebuie distrus ! - Şi crezi că tu o poţi face !
Şi, dacă dăm greş, ce se va întâmpla când Sauron va pune iar mâna pe Inel ?
Prefer să mor, decât să văd Inelul în mâinile unui elf !
Nimeni nu are încredere în elfi !
Îl voi duce eu.
Îl voi duce eu !
Eu voi duce Inelul în Mordor.
Deşi...
Nu ştiu drumul până acolo.
O să te ajut să duci povara asta, Frodo Baggins,
atât timp cât îţi este dat s-o duci.
Dacă prin viaţa sau moartea mea te pot proteja, o voi face.
Ai sabia mea !
Şi arcul meu !
Şi securea mea !
Soarta noastră depinde de tine, micuţule.
Dacă aceasta este, într-adevăr, vrerea acestui Sfat,
Gondor-ul o va duce la îndeplinire.
Domnu' Frodo nu pleacă fără mine !
Nu puteţi să staţi despărţiţi,
nici măcar când el e chemat la un consiliu secret şi tu nu.
Mergem şi noi !
Va trebui să ne legaţi ca să ne împiedicaţi s-o facem !
Aveţi nevoie de fiinţe inteligente pentru acest fel de... misiune...
cerere... treabă.
Atunci, tu n-ai ce căuta acolo, Pip.
Nouă camarazi...
Aşa să fie !
Voi veţi fi Frăţia Inelului !
Grozav !
Unde mergem ?
Vechea mea sabie... Sting.
Ia-o !
- E atât de uşoară ! - Da, a fost făcută de elfi.
Tăişul ei capătă o strălucire albăstruie când sunt orci prin preajmă.
În astfel de vremuri, băiete drag, trebuie să ai mare grijă.
Uite un lucru foarte frumos.
Mithril !
E uşor ca un fulg şi dur ca solzii unui dragon.
Să te ajut să ţi-o pui. Haide !
Vechiul meu inel...
Mi-ar plăcea foarte mult să-l mai ating pentru ultima dată.
Îmi pare rău că am adus asta asupra ta, băiate.
Îmi pare rău că trebuie să duci povara asta.
Îmi pare rău pentru tot...
Trebuie să ţinem acest traseu, spre Vest de Munţii Ceţoşi, timp de 40 de zile.
Dacă norocul e de partea noastră, vom mai prinde deschis drumul spre Rohan.
De acolo, vom coti spre Est, către Mordor.
Bine ! Foarte bine !
- Mişcă-ţi picioarele ! - Bravo, Pip !
- Mulţumesc. - Mai repede !
Dacă vrea cineva să afle părerea mea, deşi nu pare nimeni interesat,
eu zic că am ales drumul cel lung.
Gandalf, putem traversa munţii prin Minele din Moria.
Vărul meu Balin ne va primi împărăteşte.
Nu, Gimli, n-aş lua drumul prin Moria, decât dacă n-aş mai avea de ales.
Îmi pare rău !
Prinde-l !
- Pentru Shire ! - Ţine-l, Merry !
Mi-ai prins mâna !
- Ce e aia ? - E doar o umbră de nor.
Se mişcă repede.
Împotriva vântului.
- Crebaini din Dundland ! - Ascundeţi-vă !
- Repede ! - La adăpost !
Spionii lui Saruman ! Trecătoarea din Sud e supravegheată.
Va trebui să ne îndreptăm spre Trecătoarea Caradhras.
Frodo !
Boromir !
Ce lucru ciudat... Să îndurăm atâta teamă şi îndoieli,
din cauza unui lucru atât de mic.
Atât de micuţ...
Boromir !
Dă-i Inelul lui Frodo !
Cum doreşti.
Mie nu-mi pasă.
Aşadar, Gandalf, încerci trecătoarea Caladhras...
Şi dacă asta eşuează, pe unde vei merge ?
Dacă muntele te va învinge, o să rişti un drum şi mai periculos ?
Se aude o voce înfricoşătoare.
E Saruman !
Încearcă să doboare muntele peste noi !
- Gandalf, trebuie să ne întoarcem ! - Nu !
Trebuie să coborâm de pe munte ! Să mergem spre Rohan,
apoi pe drumul dinspre Est, către oraşul meu !
Drumul ăsta ne duce prea aproape de Isengard !
Dacă nu putem trece peste munte, să mergem pe dedesubt.
Să traversăm prin Minele din Moria.
Moria... Te temi să intri în acele mine.
Dwarfii au săpat acolo cu prea mare lăcomie şi prea adânc.
Ştii ce au trezit în adâncurile din Khazad-dum...
Umbră şi foc.
Să hotărască Purtătorul Inelului.
Frodo ?
Vom merge prin mine.
Aşa să fie !
Pereţii Moriei...
Să vedem...
Ithildin... Reflectă doar lumina stelelor şi a lunii.
Scrie: "Porţile lui Durin, Lordul Moriei".
- "Rosteşte, prietene, şi intră." - Ce crezi că înseamnă asta ?
E simplu. Dacă eşti prieten, spui parola şi porţile se deschid.
O mină nu e un loc potrivit pentru un ponei.
Nici chiar pentru unul atât de curajos ca Bill.
Cu bine, Bill.
Du-te, Bill. Hai, pleacă.
Nu-ţi face griji, Sam. Ştie drumul spre casă.
Nu tulbura apa !
Nu are nici un rost.
E o ghicitoare...
Rosteşte "prietene" şi intră.
Cum se spune "prieten" în limba elfilor ?
Mellon.
În curând, stăpâne elf, vei cunoaşte faimoasa ospitalitate a dwarfilor.
Focuri mari, multă bere şi carne roşie de pe os.
Acesta, prietene, e casa vărului meu Balin.
Iar ei îi spun "mină". Mină !
Asta nu e mină, e un mormânt.
Nu...
Nu !
Goblini !
Să mergem spre Rohan. Nu trebuia să venim aici !
Ieşiţi de aici ! Afară !
- Frodo ! - Ajutor !
Strider !
Aragorn !
Frodo !
În mină !
- Legolas ! - În grotă !
Fugiţi !
Acum nu ne-a mai rămas decât o singură soluţie.
Trebuie să înfruntăm întunericul adânc din Moria.
Fiţi atenţi.
Există lucruri mai vechi şi mai cumplite decât orcii,
în adâncurile pământului.
Nu faceţi zgomot. E drum de 4 zile până în cealaltă parte.
Să sperăm că prezenţa noastră va trece nebăgată în seamă.
Pippin !
Nu-mi amintesc de locul ăsta.
- Ne-am rătăcit ? - Nu.
- Eu cred că da. - Taci, Gandalf se gândeşte.
- Merry ? - Ce-i ?
Mi-e foame.
E ceva acolo jos !
E Gollum.
- Gollum ? - Ne urmăreşte de 3 zile.
A scăpat din temniţa de la Barad-dur ?
A scăpat, sau a fost lăsat să scape.
Urăşte şi iubeşte Inelul aşa cum urăşte şi se iubeşte pe sine.
Nu va scăpa niciodată de nevoia disperată de a-l avea.
Păcat că Bilbo nu l-a ucis când a avut şansa !
Păcat ?
Păcatul a fost cel care i-a oprit mâna lui Bilbo.
Mulţi dintre cei care trăiesc merită să moară.
Şi mulţi din cei care au murit meritau să trăiască.
Le poţi da tu viaţa, Frodo ?
Nu te grăbi să împarţi dreptatea şi moartea.
Nici cei mai înţelepţi nu pot vedea totul.
Inima îmi spune că Gollum mai are încă de jucat un rol, bun sau rău,
înainte ca totul să se termine.
Păcatul lui Bilbo s-ar putea să lase o amprentă.
Aş fi vrut ca Inelul să nu fi ajuns la mine.
Aş fi vrut ca toate lucrurile astea să se fi întâmplat.
La fel îşi doresc toţi cei ce trăiesc vremuri ca acestea.
Dar nu le stă lor în putere să decidă.
Tot ce putem decide este ce vom face cu timpul care ne-a fost acordat.
Există multe alte forţe care nu dorm, în afară de cea a Răului.
Lui Bilbo i-a fost menit să găsească Inelul.
Ceea ce înseamnă că şi ţie ţi-a fost menit să-l ai.
Şi ăsta e un gând încurajator.
Pe acolo !
- Şi-a amintit ! - Nu.
Dar de aici vine un aer mai puţin puturos.
Dacă ai dubii, Meriadoc, ia-te după miros.
Risc să fac un strop de lumină.
Iată Marele Regat şi Oraş Subteran al dwarfilor !
Nu oricui îi e dat să vadă o asemenea privelişte.
Gimli !
Nu !
"Aici îşi doarme somnul de veci Balin, fiul lui Fundin, Lordul Moriei".
Aşadar, a murit...
E aşa cum m-am temut.
Trebuie să plecăm. Nu putem sta aici !
"Au pus stăpânire pe pod şi pe cea de-a doua sală."
"Am baricadat porţile, dar asta nu-i va ţine prea mult."
"Podeaua se zguduie."
"Bubuituri... Bubuituri din adâncuri."
"Nu putem ieşi."
"O umbră se mişcă în întuneric."
"Nu putem ieşi."
"Vin..."
Took, neghiobule !
Data viitoare, aruncă-te tu şi scuteşte-ne de prostia ta !
Frodo !
Orci !
Înapoi ! Staţi lângă Gandalf !
Au un trol-de-peşteră cu ei.
Lăsaţi-i să vină !
Mai este un dwarf în Moria care mai respiră !
Încep să mă descurc.
Frodo !
Aragorn !
Frodo !
Nu...
Trăieşte !
Sunt teafăr. Nu sunt rănit.
Ar trebui să fi mort.
Lovitura aia ar fi ucis şi un mistreţ.
Se pare că acest hobbit nu e ceea ce pare la prima vedere.
Mithril !
Eşti plin de surprize, dle Baggins.
Către podul din Khazad-dum !
De data asta ce arătare mai e ?
Un Balrog...
Un demon din vremurile antice.
Nici unul dintre voi nu e pe măsura acestui duşman. Fugiţi !
Gandalf !
Arată-le drumul, Aragorn !
Podul e aproape.
Fă cum ţi-am spus ! Săbiile nu mai sunt de nici un folos aici !
Gandalf !
Merry ! Pippin !
Sam !
Nimeni nu aruncă un dwarf.
Nu de barbă !
Stai...
Ţine-te bine !
Apleacă-te în faţă !
Stai...
Hai !
Peste pod !
Fugiţi !
Nu poţi trece !
Gandalf !
Sunt slujitorul Focului Secret, mânuitorul flăcării din Anor.
Focul întunecat nu te ajută, flacără din Udun !
Întoarce-te în Umbră !
Nu vei trece !
- Nu ! - Gandalf !
Fugiţi, proştilor !
Nu !
Aragorn !
Legolas, ridică-i !
Lasă-i o clipă !
Până la căderea nopţii, aceste pante vor fi pline de orci.
Trebuie să ajungem în pădurea Lothlórien.
Hai, Boromir, Legolas, Gimli, ridicaţi-i !
În picioare, Sam.
Frodo ?
Frodo !
Nu vă depărtaţi, hobbiţilor !
Se spune că este o mare vrăjitoare în aceste păduri.
O vrăjitoare-elfă, cu puteri teribile.
Oricine o priveşte în ochi cade pradă vrăjilor ei.
Frodo...
Şi nu mai e văzut niciodată.
Venirea ta la noi este ca pasul unui blestem.
Aduci un mare pericol aici, Purtător al Inelului !
Domnu' Frodo ?
Există un dwarf pe care n-o să-l prindă în vrajă prea uşor !
Am ochi de vultur şi urechi de vulpe.
Dwarful respiră aşa de tare, încât l-am putea nimeri şi-n întuneric.
Haldir din Lorien. Am venit după ajutor.
Avem nevoie de protecţia voastră.
Aragorn, pădurea asta e periculoasă. Ar trebui să ne întoarcem.
Aţi intrat în regatul Doamnei Pădurii. Nu vă puteţi întoarce.
Veniţi. Vă aşteaptă.
Opt au sosit aici, dar nouă au plecat din Rivendell.
Spuneţi-mi, unde e Gandalf ? Că tare aş vrea să vorbesc cu el.
A căzut în Umbră...
Misiunea voastră este pe muchie de cuţit.
O clipă dacă vă rătăciţi şi totul se va ruina.
Dar mai este speranţă, atât timp cât credeţi în ea.
Nu lăsaţi îndoiala să vă intre în suflet.
Mergeţi să vă odihniţi, că tristeţea şi drumul v-au obosit.
În noaptea aceasta, veţi dormi în pace.
Bun venit, Frodo din Shire, cel care a văzut Ochiul !
Îl jelesc pe Gandalf.
- Ce spun despre el ? - Nu mă lasă inima să-ţi spun.
Pentru mine, durerea e prea proaspătă.
Odihneşte-te.
Aceste ţinuturi sunt bine păzite.
Nu-mi voi găsi odihna aici.
Aud vocea ei în minte.
Vorbeşte despre tatăl meu şi despre căderea Gondor-ului.
Îmi spune: "Chiar şi acum mai este speranţă."
Dar eu n-o pot vedea.
A trecut multă vreme de când nu mai avem speranţă.
Tatăl meu e un om nobil.
Dar domnia lui se stinge,
iar poporul nostru şi-a pierdut credinţa.
El speră că eu voi îndrepta lucrurile. Şi o voi face !
Voi readuce la viaţă gloria Gondor-ului.
L-ai văzut vreodată, Aragorn ?
Turnul Alb din Ecthelion,
care scânteia ca o suliţă de argint...
Flamurile lui se înălţau la adierea dimineţii.
Ai fost vreodată chemat acasă de de sunetul trompetelor de argint ?
Am văzut Oraşul Alb, acum multă vreme.
Într-o zi, drumurile ne vor duce acolo.
Iar gardianul din turn va spune:
"Lorzii din Gondor s-au întors !"
Vrei să priveşti în Oglindă ?
Ce voi vedea ?
Nici cel mai înţelept nu ţi-ar putea spune.
Că Oglinda arată multe lucruri.
Lucruri ce au fost...
Lucruri ce sunt...
Şi unele lucruri...
care nu s-au întâmplat încă.
Ştiu ce ai văzut.
Că acele imagini sunt şi în mintea mea.
E ceea ce se va întâmpla dacă vei da greş.
Frăţia se destramă. A început deja.
Va încerca să ia Inelul.
Ştii despre cine vorbesc.
Unul câte unul, îi va distruge pe toţi.
Dacă vrei să mi-l ceri, îţi dau ţie Inelul Suprem.
Mi-l oferi de bunăvoie.
Nu neg, sufletul meu a dorit de mult să-l aibă.
În locul unui Lord al Întunericului vei avea o Regină !
Nu întunecată, ci frumoasă şi cumplită, asemenea zorilor !
Înşelătoare precum marea !
Mai puternică decât barierele pământului !
Toţi mă vor iubi şi vor dispera !
Am trecut de încercare !
Voi dispărea. Voi pleca spre Vest.
Şi voi rămâne Galadriel.
Nu pot să fac asta singur.
Eşti Purtătorul Inelului, Frodo.
Cel care poartă Inelul Puterii trebuie să fie singur.
Această sarcină ţie ţi-a fost dată.
Dacă tu nu vei găsi o cale...
Nimeni n-o va găsi.
Atunci, ştiu ce trebuie să fac.
Doar că...
Mi-e teamă s-o fac.
Chiar şi cea mai mică dintre fiinţe poate schimba cursul viitorului.
Ştii cum au apărut orcii ?
Au fost elfi cândva.
Capturaţi de puterile Întunericului,
au fost torturaţi şi mutilaţi.
Nişte creaturi cu o formă teribilă de viaţă.
Care acum...
este perfecţionată.
Războinicul meu Uruk-hai...
Cine ţi-e stăpân ?
Saruman !
Luaţi-le urma ! Nu vă opriţi până nu îi veţi găsi.
Nu veţi cunoaşte durerea şi nici teama.
Veţi învăţa gustul cărnii de om !
Unul dintre jumătăţile-de-fiinţă, duce cu el ceva de mare valoare.
Adu-mi-i vii şi nevătămăţi.
Ucide-i pe ceilalţi !
Rămas-bun, Frodo Baggins !
Îţi dăruiesc lumina lui Eärendil.
Mult adorata noastră stea.
Fie să-ţi lumineze calea în locuri întunecate,
acolo unde toate luminile s-au stins.
Frodo...
Argonath !
Cât mi-am dorit să-i pot vedea pe Regii din străvechime.
Strămoşii mei...
Vom trece lacul după căderea nopţii.
Ascundeţi bărcile. Vom merge mai departe pe jos.
Ne vom apropia de Mordor dinspre Nord.
Da ?
Nu va trebui decât să ne croim drum prin ţinutul Emyn Muil,
printr-un labirint plin de stânci ascuţite,
iar după aceea e şi mai bine.
Mlaştini împuţite cât vezi cu ochii.
Acesta ne e drumul.
Îţi sugerez să te odihneşti şi să-ţi recapeţi din puteri, jupâne dwarf.
Să-mi recapăt...
- Ar trebui să plecăm acum. - Nu.
Orcii supraveghează malul de Est.
Trebuie să aşteptăm adăpostul întunericului.
Nu malul de Est mă îngrijorează pe mine...
O umbră şi-o ameninţare a început să-mi crească în minte.
Ceva se apropie de noi. Simt asta.
Să-mi recapăt puterile ? Nu-l lua în seamă, tinere hobbit.
Unde e Frodo ?
Nimeni n-ar trebui să umble singur.
Mai ales tu. Atât de multe depind de tine.
Frodo ?
Ştiu de ce cauţi singurătate.
Suferi. Văd asta zi după zi.
Eşti sigur că nu suferi fără rost ?
Sunt şi alte căi, Frodo. Putem alege şi alte drumuri.
Ştiu ce vrei să spui. Şi ar părea ca un avertisment în inima mea.
Avertisment ? La ce ?
Teamă ne e tuturor, Frodo.
Dar nu trebuie să lăsăm frica să ne distrugă speranţa rămasă.
Nu vezi ? Este o nebunie.
Nu există altă cale.
Nu cer decât să am puterea să-mi apăr poporul !
- Împrumută-mi Inelul. - Nu.
De ce te fereşti de mine ? Nu sunt hoţ.
Nu eşti tu însuţi !
Ce şanse crezi că ai ?
Te vor găsi. Vor lua Inelul.
Şi vei ajunge să implori moartea, înainte să se sfârşească totul !
Prostule !
Doar întâmplarea a făcut să fie al tău ! Ar fi putut fi al meu.
Ar trebui să fie al meu ! Dă-mi Inelul !
- Dă-mi-l ! - Nu !
- Dă-mi Inelul ! - Nu.
Văd acum ce ai de gând !
Îi vei duce Inelul lui Sauron ! Ne vei trăda !
Te arunci în braţele morţii şi ne tragi pe toţi după tine !
Blestemat să fii, împreună cu toţi cei din neamul tău !
Frodo ?
Frodo !
Ce am făcut ?
Te rog, Frodo !
Frodo, îmi pare rău !
Frodo ?
- L-a prins în vrajă pe Boromir. - Unde e Inelul ?
Nu te apropia !
Frodo !
- Am jurat să te apăr. - Mă poţi apăra de tine însuţi ?
Tu l-ai distruge ?
Aragorn...
Elessar !
Aş fi mers cu tine până la capăt.
Până în adâncul flăcărilor din Mordor.
Ştiu.
Ai grijă de ceilalţi. Mai ales de Sam. El nu o să înţeleagă.
Pleacă, Frodo !
Fugi !
Domnu' Frodo !
Găsiţi jumătăţile-de-fiinţă !
Elendil !
Aragorn, fugi !
Frodo !
Ascunde-te aici ! Repede !
Vino !
Ce face ?
Pleacă.
- Nu ! - Pippin !
Fugi, Frodo!
- Hei, voi ! - Aici !
- Suntem aici! - Pe aici !
- Merge ! - Ştiu, fugi !
Cornul din Gondor !
Boromir !
Fugiţi !
Nu !
- I-au luat pe micuţi ! - Nu te mişca.
Frodo... Unde e Frodo ?
L-am lăsat să plece.
Atunci, tu ai făcut ceea ce eu n-am putut.
Am încercat să-i iau Inelul.
Acum, Inelul e cu neputinţă de ajuns.
Iartă-mă. N-am priceput.
- V-am dezamăgit. - Nu, Boromir.
Te-ai luptat curajos.
Ţi-ai apărat onoarea.
Las-o !
S-a sfârşit.
Rasa oamenilor se va stinge.
Întunericul va acoperi totul, iar oraşul meu se va prăbuşi în ruină.
Nu ştiu ce puteri am în sânge,
dar îţi jur că nu voi lăsa Oraşul Alb să cadă,
nici poporul nostru.
Poporul nostru...
Poporul nostru.
Te-aş fi urmat, fratele meu.
Căpitanul meu...
Regele meu.
Dormi în pace, fiu al Gondor-ului !
Frodo !
Aş fi vrut ca Inelul să nu fi ajuns la mine.
Aş fi vrut ca toate lucrurile astea să nu se fi întâmplat.
La fel îşi doresc toţi cei ce trăiesc asemenea vremuri,
dar nu stă în puterea lor să decidă.
Tot ce poţi decide, este ce să faci cu timpul care ţi-a fost acordat.
Nu !
Frodo !
- Domnu' Frodo ! - Nu, Sam !
Întoarce-te, Sam !
- Mă duc singur în Mordor. - Sigur că da !
Iar eu vin cu tine !
Nu ştii să înoţi !
Sam !
Am promis ceva, domnu' Frodo !
Am promis ! "Sam Gamgee, nu cumva să-l laşi singur!"
Şi nici nu intenţionez. Nu intenţionez.
Sam...
Vino !
Repede ! Frodo şi Sam au ajuns pe malul de Est !
Nu vrei să-i urmărim...
Soarta lui Frodo nu mai este în mâinile noastre.
Atunci, totul a fost în van. Frăţia s-a destrămat.
Nu şi dacă ne păstrăm credinţa în noi.
Nu-i vom abandona pe Merry şi Pippin torturii şi morţii.
Nu cât timp mai avem vlagă în noi. Lăsaţi tot ce nu e de mare trebuinţă.
Ne vom mişca uşor.
Hai să vânăm nişte orci !
Da !
Mordor... Sper că ceilalţi au găsit un drum mai sigur.
Strider o să aibă grijă de ei.
Nu cred că îi vom mai vedea vreodată.
Ba s-ar putea să-i mai vedem, domnu' Frodo.
Sam...
Mă bucur că eşti cu mine.
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro