A GYŰRŰK URA
- Nem jöhetsz át! - Gandalf!
A Titkos Tűz szolgája vagyok, én táplálom Anor lángját.
Takarodj vissza a Homályba!
A Fekete Tűz nem segít neked, Udun lángja!
Itt úgysem jössz át!
Ne!
Gandalf!
Fussatok, bolondok!
Ne!
Gandalf!
Mi baj, Frodó úr?
Semmi.
Csak egy álom.
A KÉT TORONY
Mordor. A hely, amit legkevésbé sem akarnánk közelről látni...
S most mégis oda próbálunk eljutni, de sehogyse sikerül.
Lássuk be, Frodó úr, eltévedtünk.
Gandalf nem ezt az utat szánta nekünk.
Ő sok mindent másképp szeretett volna, Samu,
de hiába.
Frodó úr?
A Gyűrű, ugye?
Egyre nehezebb.
- Van még mit ennünk? - Lássuk csak!
Igen, pompás!
Lembas kenyér. És nézd!
Még egy kis lembas.
Nem szeretem az idegen ízeket,
de ez a tünde-étek nem rossz.
A te jókedved nem lohasztja le semmi, ugye?
Csak az esőfelhők.
Ez ismerősnek látszik.
Mert már jártunk itt.
Körbe-körbe megyünk.
Mi ez a rémes bűz? Valami dögletes mocsár lehet.
- Te is érzed? - Igen.
Én is érzem.
Nem vagyunk egyedül.
A tolvajok! A tolvajok!
A mockosz kisz tolvajok!
Hol van?
Ellopták tőlünk.
Az én drágaszágomat!
Az átkozottak! Gyűlöljük őket!
Az a mienk, úgy ám, ész kell nekünk!
Ez itt Fullánk.
Már találkoztál vele, ugye, Gollam?
Ereszd el, ha nem akarod, hogy elvágjam a nyakad!
Ez fáj!
Ez tűzforró! Belénk mar!
Jéghideg!
A komisz tündék szodorták!
- Vegyétek le! - Elhallgass!
Reménytelen! Az összes ork meghallja ezt a lármát!
- Megkötözve hagyjuk itt! - Ne!
Akkor meghalunk!
Azt kapod, amit megérdemelsz.
Talán tényleg halált érdemel.
De most, hogy itt van előttem, megesett rajta a szívem.
Jók leszünk hozzájuk, ha ők isz jók lesznek hozzánk!
Vegyétek le rólunk!
Megeszküszünk, hogy megcináljuk, amit ő akar!
Nem tudsz olyat ígérni, amit elhinnék.
Megfogadjuk, hogy szolgáljuk
a Drágaszág gazdáját!
Eszküszünk
a Drágaszágra!
Gollam, Gollam!
A Gyűrű álnok, de téged a szavadhoz köt.
Igen!
A Drágaszágra!
Nem hiszek neked!
- Vissza! Állj! - Samu!
- Be akar csapni.
Ha elengedjük, álmunkban megfojt bennünket!
- Ismered az utat Mordorba? - Igen.
Jártál már ott?
Igen.
Elvezetsz a Fekete Kapuhoz!
Trufa!
Mi az? Mit érzel?
Emberhúst.
Aragorn!
A nyomunkban vannak!
Előre!
Rohanvást mennek.
Megérezték a szagunkat. Siessetek!
Siess, Gimli!
Három napja üldözzük őket.
Se élelem, se pihenés,
se nyoma az űzött vadnak, csak csupasz kövek.
Lórien levelei nem hullnak hiába.
Még életben lehetnek.
Nem sokkal járnak előttünk. Gyere!
- Gyerünk, Gimli! Közeledünk! - A terepfutás nem erényem.
A törpök, természetüknél fogva, rövid távon nagyon veszélyesek.
Rohan. A lovasurak hazája.
Valami különöset érzek.
Ellenségünket gonosz erő hajtja,
míg elénk gátat állít.
Legolas? Tünde szemed mit lát?
Az urukok északkelet felé
- viszik a hobbitokat. - Szarumán.
Változik a világ.
Kiben lakozik most annyi erő, hogy szembeszálljon Vasudvard
és Mordor seregeivel?
Szauron és Szarumán Hatalmával,
a Két Torony szövetségével?
Együtt fogunk uralkodni
Középföldén, Szauron uram.
Az Óvilág elenyészik az igyekezet tüzében.
Az erdők odavesznek.
Új rend van felemelkedőben.
A háború gépezetét az orkok kardjával, lándzsájával
és vasöklével irányítjuk majd.
Csak azokat pusztítjuk el, akik ellenünk szegülnek.
A lovasok elvették földjeiteket!
A hegyekbe űztek benneteket, hogy sziklákból éljetek!
Gyilkosok!
Szerezzétek vissza, amit elloptak!
Égessetek fel minden falut!
Rohannal kezdjük.
A parasztok túl régóta lázadoznak, de most már elég!
Éothain! Éothain!
Csak a húgodat vidd! Úgy gyorsabbak vagytok.
Papa azt mondta, Éothain nem lovagolhat Garulfon.
Edorasba vágtatsz, és figyelmezteted az embereket!
- Megértetted? - Igen, mama.
Én nem akarok elmenni!
Hidd el, megkereslek, Freda!
Siess!
Siess, fiam!
Rohan a pusztulás szélén áll, uram.
Théodred?
A fiad súlyosan megsebesült.
Orkok csalták tőrbe.
Ha nem védjük meg a hazánkat, Szarumán erővel elveszi.
Ez hazugság!
Fehér Szarumán mindig hű barátunk és szövetségesünk volt.
Gríma...
Gríma!
Orkok kószálnak Lovasvégen,
kényükre-kedvükre gyilkolnak.
Mind a Fehér Kéz jegyét viselik.
Miért terheled e gondokkal az amúgy is gondterhelt elmét?
Hát nem látod?
Nagybátyád belefáradt az elégedetlenségbe,
a háborús uszításba.
Háborús uszítás?
Mióta állsz Szarumán szolgálatában?
S jutalmul mit ígért neked?
Ha minden férfi meghalt, részesedhetsz a kincsből?
Túl régóta lesed a húgomat.
Túl régóta kísérted lépteit.
Túl sokat látsz, Éomund fia, Éomer...
...túl sokat.
Haladéktalanul száműzlek Lovasvégből
halálbüntetés terhe mellett.
Csak szuszogj! Ez a lényeg!
Szuszogj!
Úgy futnak, mintha korbáccsal hajtanák őket.
Nem megyünk tovább, amíg nem pihentünk!
Rakjatok tüzet!
Trufa!
Azt hiszem, hiba volt elhagyni a Megyét.
Mi ez a hang?
- A fák. - Mi?!
Emlékszel az Öregerdőre Bakföld határán?
Beszélték, hogy az ottani víztől a fák magasra nőnek,
- és életre kelnek. - Hát élnek?
A suttogó fák... beszélnek egymással,
és mozognak is!
Éhen veszek!
Csak kukacos kenyeret ettünk három nyavalyás napja!
Miért nem ehetünk hűst?
Mondjuk, őket? Ez friss hűs.
Őket nem esszük meg!
És a lábukat? Azokra nincs szükségük!
- Finomak lehetnek! - Vissza, féreg!
- Szeljük ketté! - Harapjunk bele!
Újra húst kóstolhatunk, fiúk!
Pippin! Gyerünk!
Rajta! Hívj segítséget!
Visíts! Most nem ment meg senki!
Pippin!
Vörös nap virrad,
vért ontottak az éjjel.
Rohan lovasai! Mi újság a határon?
Mi dolga itt egy tündének, egy embernek és egy törpnek?
Feleljetek!
Mondd meg a neved, lovas, és én is megmondom az enyém!
Lecsapnám a fejed, törp uram,
ha magasabban lenne.
Meghalnál, mielőtt lesújtasz.
Én Arathorn fia, Aragorn vagyok.
Ők Glóin fia, Gimli és Zöldlomb Legolas.
Barátai vagyunk Rohannak és a királyodnak.
Théoden már nem tudja, ki barát, s ki ellenség.
Még vérei közt sem.
Szarumán megmérgezte elméjét, és igényt formál országára.
Társaim hűek Rohanhoz, ezért száműztek bennünket.
A Fehér Mágus agyafúrt.
Hol itt, hol ott bukkan fel köpenyes vénember alakjában.
Kémei átcsusszannak minden hálón.
Mi nem vagyunk kémek!
Uruk-hai orkokat üldözünk.
Két barátunkat foglyul ejtették.
Az urukoknak végük. Leszámoltunk velük.
Volt velük két hobbit. Láttátok őket?
Aprónépek. A ti szemeteknek gyermekek.
Nem maradt túlélő.
Halomba rakva elégettük őket.
Halottak?!
Sajnálom.
Hasufel! Arod!
Hordozzanak titeket nagyobb szerencsével, mint gazdáikat!
Ég veletek!
Keressétek barátaitokat, de reményt ne tápláljatok!
Az elhagyta e földet.
Irány észak!
Az egyikük apró öve!
Hiro hyn hidh... ab'wanath.
Elkéstünk.
Itt egy hobbit feküdt.
És itt egy másik.
Kúsztak.
A kezük meg volt kötve.
Elvágták a kötelet.
Erre futottak.
Követték őket.
Az övet!
Menekülj!
Bementek,
a Fangorn erdőbe.
Miféle őrület vezette oda őket?
Sikerült lerázni? Talán igen.
Kitépem a mocskos kis beleteket!
Ide!
Mássz fel egy fára!
Eltűnt!
Trufa!
Vágjunk egy lyukat a hasadba!
Fuss, Trufa!
Kicsi orkok!
Ez beszél! Beszél a fa!
Fa?
Én nem fa vagyok,
hanem ent.
Egy fa-pásztor. Az erdő juhásza.
Ne szólj hozzá, Trufa! Ne bátorítsd!
Van, aki Szilszakállnak hív.
Kinek az oldalán állsz?
Oldalán?
Én nem állok senki oldalán,
mert az én oldalamon sem áll senki, kicsi ork.
Már senki se törődik a fákkal.
Hobbitok vagyunk, nem orkok!
Hobbitok?
Még sosem hallottam róluk.
Vásott ork-csínynek hangzik.
Tüzet hoznak! Fejszékkel jönnek!
Törnek, zúznak, vágnak, perzselnek!
Pusztítók és bitorlók! Átok rájuk!
Hát nem érted? Mi hobbitok vagyunk!
Félszerzetek! A Megyéből.
Lehet, hogy azok,
de lehet, hogy nem.
A Fehér Mágus tudni fogja.
A Fehér Mágus?
Szarumán.
Látjátok?
Kivezettünk benneteket!
Sziesszetek, hobbitkák!
Szerence, hogy találkoztunk.
Kedves hobbit.
Mocsár! Egy ingoványba vezetett!
Ingovány, igen.
Gyere Gazda! Bisztonszágosz öszvényt kereszünk, át a ködön.
Gyertek, hobbitok! Sziesszünk!
Én találtam rá!
Az útra a lápon át.
Az orkok nem használják. Nem iszmerik.
Mérföldekre elkerülik.
Sziesszetek!
Fürgének kell lennünk, mint az árnyék!
Halottak vannak odalent! Halott arcok a vízben!
Mind halott. Mind rohadt.
Tündék, emberek ész orkok.
Régesz-rég nagy cata volt.
Holtláp.
Igen, a nevében isz benn van.
Erre! Ne kövesszétek a fényeket!
Vigyázva, különben a hobbitok isz lemennek,
ész kici gyertyák lesznek.
Frodó!
- Gollam? - Ne köveszd a fényeket!
- Gollam! - Frodó úr!
Nem esett bajod?
Oly fényesz!
Oly gyönyörű!
A Drágaszágunk!
- Mit mondtál? - Gazdának muszáj pihenni.
Meg kell őriznie az erejét.
- Ki vagy te? - Ne faggassz! Ninc köze hozzá.
- Gollam, Gollam! - Gandalf folyóközinek tart.
Húsz a szív, a kéz, a cont, Húsz a vándorok útja moszt.
Az életed szomorú.
Nem látják azt, mi rájuk vár A Nap kihuny, a Hold leszáll.
Hajdanán nem különböztél a hobbitoktól. Igaz?
Szméagol!
Minek szólítottál?
Ez volt hajdan a neved. Ugye?
Nagyon régen.
A nevem...
Szméagol.
- Fekete Lovasok! - Bújjunk el!
Tűnés!
Siess, Frodó!
Gyorsan! Meglátnak!
Hát nem haltak meg?
Nem. Őket nem lehet megölni.
Lidércek! Szárnyasz lidércek!
Mind őt kereszik.
Mind a Drágaszágot kereszik.
Frodó úr! Semmi baj! Itt vagyok!
Sziesszetek! A Fekete Kapu már nagyon közel!
Ork vér.
Különös nyomok ezek.
A levegő is fojtogató.
Öreg az erdő,
nagyon öreg.
Tele emlékkel...
...és dühvel.
A fák beszélnek egymással.
Gimli! Le a fejszét!
Valami van ott.
Mit látsz?
A Fehér Mágus közeleg.
Ne hagyjuk megszólalni! Még megbűvölne.
Fürgének kell lennünk!
Két ifjú hobbit lábnyomait követitek.
- Hol vannak? - Itt haladtak el tegnapelőtt.
Váratlanul találkoztak valakivel.
- Elég vigasz ez? - Ki vagy te?
Mutasd magad!
Ez lehetetlen!
Lezuhantál!
Tűzön... és vízen át.
A legmélyebb zugtól a csúcsig küzdöttem
Morgoth balrogjával.
Mígnem lehajítottam ellenségem,
és ő porrá zúzta magát.
Elragadott a sötétség,
s én kiballagtam gondolatból és időből.
Csillagok keringtek fölöttem,
emberöltőnyi hosszú volt minden nap.
De a vég elkerült.
Éreztem, visszatér belém az élet.
Visszaküldtek,
míg el nem végzem a feladatom.
Gandalf!
Gandalf?
Igen.
Így hívtak régen.
Szürke Gandalf.
- Ez volt a nevem. - Gandalf.
Most Fehér Gandalf vagyok.
És visszatértem hozzátok,
épp, mikor fordul a szerencse.
Utatok egy szakaszának vége, kezdődik a következő.
A háború elérte Rohant. Edorasba kell vágtatnunk szélsebesen!
Ez a mearák egyike, ha szemem nem csalja bűvölet.
Keselyüstök!
Minden ló közül a legkülönb.
Sok veszélyben kísért már barátként.
Az otthonom az erdő mélyén,
a hegyek gyökerénél található.
Megígértem Gandalfnak, hogy vigyázok majd rátok.
Őrködöm biztonságotok felett.
A fák veszélyessé váltak.
Harag gyűlik a szívükben.
Kárt tennének bennetek.
Túl kevesen maradtunk,
túl kevesen, mi, fa-pásztor entek.
Mordor Fekete Kapuja.
Ó, kegyelem!
Ha látna itt az öregem, elmondana egy s másnak.
Gazda azt mondja, mutasszam az utat Mordorba.
- Szméagol megteszi, amit Gazda kér. - Igen.
És most?
Itt nem jutunk át.
Nézd! A Kapu!
Kinyílik!
Látok egy ösvényt!
Samu, ne!
Gazda!
- Nem kérem, hogy gyere velem. - Tudom, Frodó úr.
- Itt még a tünde-köpeny se rejt el bennünket. - Most!
Ne, Gazda! Ne!
Elfognak! Elkapnak!
Ne vidd el Őt neki!
A Drágaszágot akarja.
Mindig azt kereszi,
ész az isz vissza akar menni hozzá.
De nem hagyhatjuk, hogy az övé legyen!
Nem! Van mász út!
Egy titkoszabb ész szötétebb!
- Eddig miért nem mondtad? - Gazda nem kérdezte.
Becsap!
- Azt állítod, van más út is Mordorba? - Igen!
Van egy öszvény... ész néhány lépcő.
Aztán...
...egy alagút.
- Eddig elvezetett bennünket. - Frodó úr! Ne!
Állta a szavát.
Ne!
- Mutasd az utat, Szméagol! - Jó Szméagol mindig szegít.
Edoras és Meduseld Aranycsarnoka.
Ott lakik Théoden, Rohan királya,
kinek elméjét megmérgezték.
Szarumán hatalma nagyon erős a király felett.
Uram! A fiad...
...meghalt.
Uram?
Bácsikám?
Nem mész el hozzá?
Nem teszel semmit?
Óvatosan szóljatok! Meleg fogadtatást ne várjatok!
Bizonyára valamikor éjjel halhatott meg.
Mekkora tragédia a királynak elveszteni egyetlen fiát!
Megértem, hogy elmúlását nehéz elfogadnod.
Főként, hogy a fivéred is elhagyott.
Hagyj békén, kígyó!
Hisz egyedül vagy!
Ki tudja, miket mondasz bele a sötétségbe,
az éjszaka keserű óráiban,
mikor életed eltörpülni látszik, és
lugasod falai lassan föléd borulnak.
Egy odú, mely gátat vet valami vadnak.
Oly tiszta!
Oly hűvös!
Akár a tél hűvösébe kapaszkodó sápadt tavaszi reggel.
A szavad akár a méreg.
Egy temetőben is több derűt lelek.
Fegyverrel a kezetekben nem engedhetlek be!
Ez a Kígyónyelvű Gríma parancsa.
A botodat!
Megfosztanál egy öreget a támaszától?
Szürke Gandalf jön hozzád.
Rossz hírek hozója.
Csarnokodban alábbhagyott az udvariasság,
Théoden király!
Nem örülünk neki.
Miért látnálak szívesen,
Vészmadár Gandalf?
Jogos a kérdésed, uram.
Kései az óra,
mit az érkezésre választottál.
Én Láthspellnek hívlak, Vészhír- hozónak! Gyűlölt vendég vagy!
Hallgass! Tartsd a szádban villás nyelvedet!
Nem azért keltem át tűzön és halálon,
hogy hamis szavakat váltsak egy pondróval.
A botja!
Meghagytam, hogy vegyétek el!
Théoden!
Thengel fia,
túl sokat ültél a homályban.
A helyedben én veszteg maradnék!
Figyelj rám!
Feloldlak
a bűvölet alól.
Felettem nincs hatalmad,
Szürke Gandalf!
Kiszívlak belőle, Szarumán, mint mérget a sebből.
Várj!
Ha én elmegyek, Théoden meghal!
Engem sem öltél meg, őt sem fogod.
Rohan az enyém!
Távozz!
Ismerős az arcod.
Éowyn.
Gandalf?
Szívj újra szabad levegőt, barátom!
Az álmaim sötétek voltak nemrég.
Ujjaid jobban idéznék régi erődet,
ha kardodat szorítanák.
Én mindig...
...csak téged szolgáltalak, uram!
Hízelkedésed majdnem rábírt, hogy négykézláb járjak!
Ne küldj el!
Ne, uram! Ne, uram!
Hagyd futni! Épp elég vér folyt már miatta.
Félre az utamból!
Éljen Théoden király!
Hol van Théodred?
Hol a fiam?
Gondoljrám virág.
Egész évben őseim sírhalmain virítanak.
Mostantól fiam sírját borítják.
Miért kell megérnem e gonosz napokat?
A fiú odavész, az öreg tengeti napjait.
Miért kell megérnem, hogy lássam házam végnapjait?
Théodred halálát nem te okoztad.
Szülőnek nem való gyermekét temetni.
Míg élt, erős volt.
Lelke majd utat talál őseid csarnokába.
Westu Hal.
Ferthu, Théodred. Ferthu.
Váratlanul érte őket a támadás. Fegyvertelenek voltak.
Most a vademberek mindent felperzselnek Nyugathalmon.
Boglyát, kunyhót, fát.
Hol a mama?
Ízelítő a rettegésből, mit Szarumán ránk szabadít.
Egyre hatalmasabb, mert Szaurontól való félelme hajtja.
Ülj lóra, kerülj elébe!
Tereld el asszonyaid és gyermekeid elől!
Harcolnod kell!
Kétezer jó embered tart északnak.
Éomer hű hozzád. Mind harcolnak majd a királyukért.
Már túl messze járnak.
Éomer nem segíthet.
Tudom, mit vártok,
de nem ritkítom több halállal a népem.
Nem kockáztatok nyílt háborút!
Ez már az, akár kockáztatsz, akár nem.
Ha nem tévedek, Théoden,
és nem Aragorn Rohan királya.
Hogyan határoz hát a király?
A király parancsára kiürítjük a várost!
A Helm-szurdokban keresünk menedéket.
Kincseket ne hurcoljatok, csak élelmet, amennyi kell!
A hegyekbe menekülnek, amikor harcolniuk kéne!
A királyuk nem védi meg őket?
Jót akar a népének. A szurdok többször is megóvta őket.
De onnan nincs kiút. Théoden kelepcébe sétál.
Miközben biztos helyet keres, lemészárolják őket.
Théoden makacs, de féltem.
Félek, Rohan végleg elpusztul.
A királynak szüksége van rád.
Népe nem boldogul nélküled.
A védelmüknek ki kell tartania!
Ki fog tartani.
A Szürke Zarándok.
Így neveztek.
Háromszáz emberöltő óta járok e Földön, most mégis szorít az idő.
Remélem, nem hiába kutatok.
Jöttömre öt nap múltán számítsatok!
Pirkadatkor, kelet felől.
Menj!
Siess!
Ügyesen bánsz a karddal.
Mi, asszonyok rég megtanultuk,
aki nem forgat kardot, az meghal tőle.
De én nem a haláltól félek.
Hát mitől?
A fogságtól.
Hogy rács mögött rekedek, míg korom okán bele nem törődöm.
És bátorságom vágyát és emlékét is elvesztem.
Királyok leánya vagy,
Rohan harcos leánya.
Kétlem, hogy ez várna rád.
Théoden nem marad Edorasban.
Tudja, a város sebezhető.
Számít a támadásra.
Elmenekül a szurdokba,
az erős falú Kürtvárba.
A hegyek közt vezető út veszélyes.
Lassan haladnak
az asszonyok és gyerekek miatt.
Küldd ki a Farkaslovasokat!
Hé, rohadék! Ne siess úgy!
- Miért csinálod ezt? - Mit?
- Gúnyolod. Folyvást leteremted. - Azért!
Mert megérdemli, Frodó úr!
Csak hazugság és ámítás lakozik benne.
A Gyűrűt akarja. Más nem érdekli.
Nem tudod, a Gyűrű mit tett vele. Most sem ereszti.
- Segíteni akarok rajta! - Miért?
Mert hinnem kell, hogy visszatérhet.
- Nem tudod megmenteni! - Mit tudsz te erről? Semmit!
Bocsáss meg! Nem tudom, miért mondtam.
Én igen.
A Gyűrű miatt.
Le sem veszed a szemed róla. Figyeltelek.
Nem eszel. Alig alszol.
A hatalmába kerített, Frodó úr. Küzdj ellene!
Tudom, mi a dolgom! A Gyűrűt rám bízták.
Az én küldetésem. Az enyém! Egyedül!
Nem hallod magad? Nem hallod, hogyan beszélsz?
Akarjuk!
Kell nekünk!
A Drágaszág a mienk!
Ellopták tőlünk.
Komisz kisz hobbitkák.
Gonoszok! Calfák! Hamiszak!
Nem. A Gazda nem!
De, Drágaszág! Hamisz!
Becapnak. Bántanak. Hazudnak.
Gazda a barátom!
Neked ninc barátod.
Szenkisze szeret.
Nem hallgatlak!
Hazug vagy ész tolvaj.
Nem!
Gyilkosz!
- Menj innen! - Menjek el?
Gyűlöllek!
Hol lennél nélkülem? Gollam! Gollam!
Megóvtunk! Igen, én!
Nekem köszönhetjük.
Már nem.
Mit mondtál?
Ránk moszt már Gazda vigyáz.
Rád ninc szükség.
- Mi? - Menj el ész...
...többé ne gyere vissza!
Ne!
Menj el ész többé ne gyere vissza!
Megmondtuk, hogy menjen el!
Ész el isz ment, Drágaszág!
Elment! Elment! Elment! Szméagol szabad!
Nézd!
Nézd! Látod, Szméagol mit talált?
Kici nyuszik. Finomak. Porhanyószak.
Igen. Edd meg! Edd meg!
Belebetegszel, ha így eszed meg.
A nyuszikat csak egyféleképpen lehet megenni!
Mit csinál ez?
Osztoba, dagadt hobbit!
Tönkreteszi!
Ugyan már! Alig van rajta hűs!
Mit nem adnék egy tucat kolompérért!
Mi az a kolompér, drágaszág?
- Mi az a kolompér? - Bur-go-nya!
Sütve, törve, levesbe főzve.
Pompás, aranyszínű sült krumplik egy kis sült hallal.
- Te sem tudnál rá nemet mondani! - Dehogynem!
Elrontani a jó halackát!
Add nekünk nyerszen, capkodószan!
A burgonyát megtarthatod!
Reménytelen vagy.
Frodó úr?
- Kik ezek? - Gonosz emberek. Szauron szolgái.
Mordorba tartanak.
A Szötét Úr maga köré gyűjti a szeregeit.
Moszt már nem tart szoká. Hamar felkészül.
- Mire? - Hogy megvívja a háborúját.
Az utolsó háborút, ami Homályba borítja a világot.
Tovább kell mennünk! Gyerünk, Samu!
Frodó úr! Nézd!
Olifántok!
Odahaza nem fogják elhinni!
Szméagol?
Túl soká időztünk itt.
Gyere már, Samu!
Kötözzétek meg őket!
Igaz, nem sok törp-asszonyt látni.
Amúgy hangra és külsőre oly hasonlók hozzánk,
gyakran férfinak nézik őket.
A szakáll miatt...
Ezért hiszik, hogy egyáltalán nincsenek is törp-asszonyok,
a törpök meg csak úgy kiugrálnak a földből!
Ami persze nevetséges.
Nyugalom! Nem kell pánikba esni!
Szándékosan tettem!
Az Esticsillag fénye nem nő, nem is halványul.
Csak rajtam áll, kinek adom
a szívemmel együtt.
Aludj hát!
Alszom én.
Ez egy álom.
Akkor szép az álmod.
Aludj!
Egyszer megmondtad nekem,
hogy eljön e nap.
Ez nem a vég, ez a kezdet.
Frodóval kell menned.
Az a te utad.
Az utam rejtve van előttem.
Már ott van kijelölve a lábad előtt.
Most nem torpanhatsz meg!
Arwen...
Ha nem bízol másban,
hát bízz ebben!
Bízz kettőnkben!
Hol van a lány?
Akitől az ékszert kaptad.
Ami időnk itt lejár.
Arwen ideje is lejár.
Ereszd el! Hadd hajózzon nyugatra!
Hadd vigye a szerelmed Halhatatlanföldre,
ahol örökzölddé lesz!
De csupán emlék marad.
Nem hagyom a lányom meghalni!
- A remény bírja maradásra. - Miattad marad itt!
Bár népe közt a helye.
Lehetőséged van másik életre,
távol háborútól, bánattól és kétségbeeséstől.
Miért mondod ezt?
Én halandó vagyok, te viszont tünde.
Csak álom volt, Arwen.
Semmi több.
Ez a tied.
Ajándékba adtam.
Tartsd meg!
Uram?
A lány megmaradt népével elhajózott Halhatatlanföldre.
Mi az?
- Háma? - Nem tudom.
Farkasok!
Egy járőr!
- Mi az? Mit láttál? - Farkasok támadnak!
Farkaslovasok!
Lovasok, előre!
Ez nekem szól! Segítsetek nyeregbe! Elöl a helyem!
Vezesd az embereket a szurdokba!
- Harcolnék! - Nem!
Meg kell tenned... értem.
Utánam!
- Mozdulj! Előre, hé! - Lefelé induljatok!
- Ez az! - Maradjatok együtt!
Told ide a rút képed a fejszémhez!
Ez nekem számít!
Ocsmány dög!
Aragorn!
Aragorn?!
Mondd el, mi történt, és megkönnyítem halálod!
Meghalt.
Lebucskázott a szikláról.
Hazudsz!
A sebesülteket!
Vasudvard farkasai még visszatérnek.
A holtakat hagyjuk.
Gyertek!
- Végre! - A Helm-szurdok.
Ott van a szurdok!
Biztonságban vagyunk.
Megmentettél bennünket, úrnőm! Köszönjük!
- Mama! - Éothain! Freda!
Utat Théodennek! Utat a királynak!
Ily kevesen tértetek csak vissza?
Népünk biztonságban van.
Seregnyi élettel fizettünk érte.
Űrnőm!
Aragorn úr... hol van?
Elesett.
Minden erőnket a fal mögé!
Kaput eltorlaszolni! Állítsatok egy őrt oda!
És a gyengék?
- A nők, a gyerekek... - Húzódjanak a barlangokba!
Hosszúra nőhetett Szarumán karja, ha azt hiszi, itt elér minket.
A Helm-szurdoknak egy gyönge pontja van.
A külső fala kemény szikla,
de alatta egy áteresz van,
alig nagyobb egy csatornánál.
Hogyan rombolhatja le a tűz a követ?
Milyen eszközzel vehetjük be a falat?
Ha rést ütünk rajta, a Helm-szurdok elesik.
Még ha ez sikerül is, több ezernyi katonával kellene
- lerohanni a várost. - Több tízezerrel!
De nincs ekkora haderőnk, uram!
Új hatalom van születőben.
Nincs messze a győzelem.
Éjjel...
...a rohírok vére áztatja majd a földet.
Vonuljatok a Helm-szurdokba!
Élő ne maradjon!
Háborúra fel!
Nem lesz több hajnala az embernek.
Nézd! Délen füst gomolyog!
Mostanában mindig sűrű füst terjeng
Vasudvard felett.
- Vasudvard? - Volt idő, mikor
Szarumán az erdőimet járta.
De most az agya csupa fém
és fogaskerék.
Nem törődik vele, hogy ültessen is bármit.
Mi ez?
Szarumán serege. A háború megkezdődött.
A valák kegyelme óvjon utadon!
Paripám!
Arwen!
Itt az idő.
A hajók indulnak Valinorba. Menj, mielőtt túl késő!
Már döntöttem.
Aragorn nem tér vissza.
Minek időzöl itt, ha már nincs remény?
Még van remény.
Ha Aragorn túl is éli a harcot, akkor sem lehettek együtt.
Ha győz, és király lesz,
és minden álmod valóra válik,
akkor is meg kell ízlelnie a halandóság keserűségét.
Vagy kard vagy az idő pusztítása által,
de meghal.
Akkor nem lesz vigaszod,
ami enyhítené a fájdalmad.
Aragorn jobblétre szenderül
az emberkirályok olyan dicsőségében,
mely nem halványulhat el, míg világ a világ.
De te, leányom,
tovább senyvedsz majd kétségek közt oly sötétben,
mint a csillagoktól kopár téli éjszaka.
Itt élsz majd
gyászodhoz láncolva a hervadó fák alatt,
mígnem az egész világ megváltozik...
...és életed hosszú évei végleg le nem peregnek.
Arwen!
Rád itt nem vár semmi,
csak halál.
Nem szeretsz engem is ugyanúgy?
Hogyne szeretnélek, apám!
I amar prestar aen.
Han mathon ne nen. Han mathon ne chae.
Ahan noston ned.
Az ellenség hatalma egyre nő.
Szauron a bábuját, Szarumánt
használja fel Rohan elpusztításához.
Vasudvard elszabadult.
Szauron Szeme Gondor felé fordul,
amely az emberek utolsó szabad királysága.
Hirtelen sújt le rájuk a háború.
Érzi a Gyűrű közelségét.
A Gyűrűhordozó ereje fogytán van.
Frodó kezdi megérteni,
e küldetés az életébe kerül.
Te is tudod.
Hisz előre láttad.
Mind vállaltuk e kockázatot.
A gyülekező sötétségben erősödik a Gyűrű akarata.
Igyekszik utat találni az emberek kezébe.
Ők könnyen elcsábulnak hatalmától.
Gondor ifjú kapitányának elég kinyújtania a kezét,
magához ragadni a Gyűrűt, és a világ elbukik.
Már közel jár.
Oly közel, hogy elérje célját.
Mert Szauron gyakorol majd uralmat minden élet fölött,
még ha ez a világ végét jelenti is.
A tündék ideje lejárt.
Hagyjuk sorsára Középföldét?
Hagyjuk magukra őket?
Mik a hírek?
Szarumán megtámadta Rohant.
Théoden népe a Helm-szurdokba menekült.
Óvnunk kell határainkat.
Az orkok nekiindultak. Szauron sereget állít csatarendbe.
Keletlakók és déliek gyülekeznek a Fekete Kapunál.
- Hányan? - Néhány ezren vannak, de napról-napra újabbak érkeznek.
- Ki őrzi a folyót? - 500 ember Osgiliathból.
De a várost nem bírjuk megtartani.
Szarumán Vasudvardból támad, Szauron Mordorból.
Az emberek két tűz közé kerülnek.
Gondor gyönge.
Szauron hamarosan lesújt.
Méghozzá keményen.
Tudja, hogy nincs erőnk visszaverni.
- Állítólag ork kémek vagytok. - Kémek?
- Na, várjunk csak! - Ha nem, akkor kik?
Beszélj!
Hobbitok a Megyéből.
Az én nevem Zsákos Frodó, ő Csavardi Samu.
- A testőröd? - A kertésze!
Hol a settenkedő harmadik?
Az az alattomos,
rossz külsejű jószág?
Nincs velünk más.
Hét kísérővel indultunk Völgyzugolyból.
Egy ott maradt Móriában,
volt még két hobbit, egy törp meg egy tünde és két ember:
Aragorn és Boromir Gondorból.
Boromir a barátod?
Igen.
Annak tartom.
Meggyászolnád, ha hallanád, hogy nem él?
Meghalt? Hogyan? Mikor?
Azt reméltem, te mondod el.
A fivérem volt.
Faramir kapitány!
Megleltük a harmadikat.
Most velem kell jönnöd!
Ott lent.
A tiltott tóba lépőre halál vár.
A parancsomra várnak.
Lelőjük?
* A kő s a tó, oly hűs és jó,
* akár a méz...
* Nincs más óhaj, csak egy jó hal, akár a méz...
Várj!
E jószág kötődik hozzám.
Én is hozzá.
A vezetőnk.
Kérlek, engedj le hozzá!
Szméagol?
A Gazda van itt.
Gyere, Szméagol!
Bízz a Gazdában! Gyere!
Most mennünk kell?
Bíznod kell a Gazdában?
Gyere!
Gyere, Szméagol! Kedves Szméagol! Ez az!
Gyere!
Ne bántsátok!
Maradj veszteg! Hallgass rám!
Gazda!
Ne!
Hová vezeted őket?
Felelj!
Szméagol?
Miért szír, Szméagol?
Rossz ember bánt minket!
Gazda becapott.
Hát persze!
Mondtam, hogy ravasz.
Mondtam, hogy hazug.
Gazda a barátunk!
A barátunk!
Gazda elárult minket.
Nem! Szemmi köze hozzá.
Hagyj minket békén!
Mockosz kisz hobbitkák! Ellopták tőlünk!
Nem!
Mit loptak el?
A Drágaszágot!
Ki kell jutnunk innen! Menj el! Indulj!
Sikerülni fog.
Használd a Gyűrűt, Frodó úr, ezegyszer!
Hűzd fel!
Tűnj el!
Nem lehet.
Igazad volt, Samu.
Próbáltál szólni, de...
...sajnálom.
A Gyűrű a hatalmába kerít.
Ha felhúzom, rám találnak.
Meglát.
Frodó úr!
Hát ez a válasz a talányra!
Itt vagyunk a vadonban,
két félszerzet és egy seregnyi ember.
A Hatalom Gyűrűje egy karnyújtásnyira.
Itt az alkalom, hogy Faramir
megmutassa, milyen ember.
Ne!
Elég! Hagyd őt!
Hát nem érted?
El kell pusztítania!
Ezért megyünk Mordorba.
A Tűz Hegyéhez.
Megtámadták Osgiliáthot! Erősítést kérnek.
Kérlek! Oly nagy a teher.
Nem segítenél?
Kapitány!
Készüljetek!
A Gyűrű Gondorba megy.
Mae carnen, Brego, mellon nín.
- Hát él! - Hol van?
Félre az útból! Megölöm!
Te vagy a legszerencsésebb
és a legnyughatatlanabb ember, akit ismerek!
- Áldjon az ég! - Hol a király, Gimli?
Késtél.
Szörnyen festesz.
Hannon le.
- Egy hatalmas sereg? - Egész Vasudvard kiürült.
- A létszám? - Legalább tízezer fő.
Tízezer?
Egyetlen célért született e sereg:
hogy elpusztítsa a világunkat.
Napnyugtára ideérnek.
Jöjjenek!
Mindenki, aki fegyverforgató,
készüljön az esti csatára!
A hidat és a kaput felülről fogjuk védeni.
A szurdokfalon át sereg még nem tette be a lábát Kürtvárba.
Ezek nem gyülevész orkok,
hanem uruk-haiok!
Vastag a páncéljuk, széles a pajzsuk.
Sok csatát vívtam már.
Tudom, hogy védjem meg a váram.
Úgy megtörnek majd itt, mint víz a sziklán.
Átéltük már Szarumán hordáinak perzselő fosztogatását.
Lehet újra vetni,
házat építeni.
E falakon belül túlélünk mindent.
Nem falvakat jönnek pusztítani,
hanem az embereket, az utolsó gyermekig.
Mit vársz tőlem?
Nézz körül! Bátorságuk egy hajszálon függ.
Ha sorsunk itt ér véget, oly búcsúra bírom őket,
mit méltán őrizhet az emlékezet.
Küldj ki lovasokat! Hívj segítséget!
Ugyan kik jönnének?
Tündék? Törpök?
Barátokkal nincs oly szerencsénk, mint neked.
Szövetségeinknek vége.
- Gondor segít! - Gondor?!
Hol volt Gondor Nyugatvég elestekor?
Hol volt Gondor, amikor bekerített az ellenség?
Hol volt...?
Nem, Aragorn uram,
mi egyedül vagyunk.
- A nők, a gyerekek bújjanak el! - Több idő kell...
Nincs időnk! Nyakunkon a háború!
Kaput bezárni!
Az enteket nem zavarták az emberek és mágusok háborúi
elég hosszú ideig.
De most olyasmi van készülőben,
amire időtlen ideje
nem került sor.
Ent-tanács.
- Az mi? - Egy gyűlés.
Miknek a gyűlése?
Bükkök, tölgyek, gesztenyék, kőrisek.
Jó, jó!
Sokan eljöttek!
Most el kell döntenünk,
az Entek menjenek-e háborúba.
Vissza a barlangokba!
Menjetek tovább!
Parasztok, kovácsok, lovászok.
Egy se katonának termett.
- Túl sok telet megértek már. - Vagy túl keveset.
Nézzétek őket! Rémültek.
A szemükön látszik.
És okkal rémültek.
Háromszázan... tízezerrel szemben.
Több a reményük itt, mint Edorasban.
E csatát nem nyerhetik meg.
Mind meghalnak.
Úgy én velük halok.
Ne menj utána!
Hagyd!
Minden kardforgatáshoz értő falusit elküldtünk fegyverért.
Uram?
Ki vagyok én, Gamling?
A királyunk, uram.
És bíztok a királyotokban?
Az embereid követnek,
bárhogy is végződjék.
Bárhogy is végződjék.
Hol a ló és a lovasa?
A kürt, amely úgy harsogott?
Elmúltak, mint eső a hegyen.
Mint szél a mező felett.
A napok nyugaton buktak alá,
és a dombok mögött
a sötétségbe vesztek.
Hogyan jutottunk idáig?
Menjetek ki a falakra!
Add ide a kardod!
- Mi a neved? - Háma fia, Haleth, uram.
Azt beszélik, nem éljük túl az éjszakát.
A helyzet reménytelen.
Remek kard ez.
Háma fia, Haleth,
mindig van remény.
Bíztunk benned, és nem vezettél tévútra.
Bocsásd meg, hogy kétségbeestem!
Nincs mit megbocsátani.
Ha lenne idő, megigazíttatnám.
Mellben szűk egy kicsit.
Ez nem ork kürtszó!
Küldj a királyért! Nyissatok kaput!
Kaput!
Hogy lehetséges ez?
Elrond üzenetét hozom.
Hajdan szövetség volt tündék és emberek közt.
Régen osztoztunk harcban és halálban.
Ez iránti tiszteletből jöttünk.
Üdvözöllek, Haldir!
Nagy örömmel látunk!
Büszkén harcolunk újra az emberek oldalán.
Jobb helyet is választhattál volna!
Cimbora! Reméljük, a szerencséd kitart reggelig!
A barátaid veled vannak.
Reméljük, megérik a reggelt.
Ne kegyelmezzetek nekik,
ők se kegyelmeznek nektek!
- Mi történik odakint? - Elmeséljem?
Vagy inkább keressek egy ládát?
Ne lőj!
Hát elkezdődik.
Íjakat felajzani!
A páncéljuk gyöngébb a nyakuknál és a karjuk alatt.
Nyilakat kilőni!
Találtak?
Nyílzáport rájuk!
Lőjetek!
Küldjétek ide őket!
Létrák!
Helyes!
Kardot! Kardot!
- Már kettőnél tartok! - Én tizenhétnél!
Egy hegyes fülű nem főz le!
Tizenkilenc!
Trufa!
Megállapodtunk.
Igen?
Megmondtam a neveteket az Ent-tanácsnak,
és megegyeztünk,
hogy nem vagytok orkok.
Ez jó hír!
Mi van Szarumánnal? Róla is döntöttetek?
Ne oly sietősen, Borbak uram!
Sietősen?!
Ott vannak a barátaink. A segítségünkre szorulnak.
- Egyedül nem vívhatnak háborút! - Háború?
Ez bennünket is érint.
De meg kell értened, ifjú hobbit,
hosszú időbe telik
elmondani bármit óent nyelven,
így sosem mondunk semmit,
hacsak nem érdemes
rászánni a hosszú időt.
17... 18...
19...
20...
21...
A rámpát! Na fennas!
Ennyi volna?
Ennyire futja a mágiádból, Szarumán?
Lődd le, Legolas!
Öld meg! Öld meg!
A kaput!
Küzdjetek elszántan!
Aragorn!
Gimli!
Hadoi philinn!
Előre!
Az entek nem állíthatják meg e vihart.
Át kell vészelnünk, mint a többit.
Hogy dönthettetek így?
Ez nem a mi háborúnk.
De részei vagytok e világnak!
Nem?
Segítenetek kell! Kérlek!
Tennetek kell valamit!
Ifjú vagy és bátor, Trufa uram.
De a szerepednek vége.
Eredj hát haza!
Talán igaza van.
Semmi keresnivalónk itt. Túl sok ez nekünk.
Mi hasznunkat vennék?
Nekünk ott a Megye.
Haza kéne mennünk.
Vasudvard tüze elterjed.
Tukbánya és Bakfölde erdői égni fognak.
Minden, mi hajdan jó volt e világban, odavész.
Nem lesz többé Megye.
Aragorn!
Vonulj vissza!
Mentsd az embereidet!
A várba!
Vissza a várba!
Haldir!
A várba!
Mi az? Miért nem harcoltok tovább?
Nan barad!
Haldir!
Kaput megtámasztani!
Erősen!
A kapuhoz! Kardot elő!
Eressz!
Már nem bírjuk!
- Tartsatok ki! - Meddig még?
Míg bírjátok erővel.
Gimli!
Reteszeket!
Kaput erősíts!
Gyere, elbánunk velük!
Messze a híd.
Hajíts oda!
- Mi? - Nem bírok távolugrani. Hajíts oda!
- De a tündének egy szót se! - Egy szót se!
- Hozzatok dúcokat! - Utat!
- Kövessetek! - Támasszuk ki!
- Támfákat ide! - Feljebb!
Elveszítjük a kaput!
Gimli! Aragorn! Gyertek onnan!
Aragorn!
Hívjátok vissza őket!
Vonuljanak vissza!
Vissza!
Betört az ellenség! Behatoltak a várba! Vissza!
- Vissza! - Hátráljatok!
Gyorsan! Befelé!
Be a toronyba!
Leteszlek benneteket az erdő nyugati szélén.
Északnak indulva onnan már hazataláltok.
Várj!
Állj meg!
Fordulj meg!
- Fordulj meg! Vigyél délnek! - Délnek?
De az Vasudvard felé vezet!
Pontosan.
Elosonhatunk Szarumán mellett észrevétlen.
Minél közelebb a vész, annál távolabb a baj.
Erre nem számíthat.
Én nem sok értelmét látom,
de hát elég aprók vagytok.
Igazatok lehet.
Akkor, legyen dél!
Kapaszkodjatok megyefiak!
Szeretek dél felé menni.
Mintha lefelé haladnék.
- Megőrültél? Elfognak! - Nem.
Ezúttal nem.
Nézzétek!
- Osgiliath ég! - Mordor ideért.
A Gyűrű nem menti meg Gondort.
Kérlek! Csak pusztító erővel bír.
Kérlek! Engedj el!
Gyerünk!
Faramir! Utamra kell engedned!
Ez a mezei egércsalád,
amelyik néha rám mászik, csiklandoz.
Megpróbálnak olyan helyre...
Ezek a fák a barátaim voltak.
Mag- és makk-koruk óta ismertem őket.
- Sajnálom, Szilszakáll. - Soknak hangja is volt.
Szarumán!
Egy mágusnak több esze lehetne!
Nincs az a tünde-, ent- vagy
ember nyelvű szitok,
mi ráillene ekkora árulásra!
Az én dolgom ma éjjel Vasudvard,
a szikla meg a kő.
- Igen! - Gyertek, barátaim!
Az entek háborúba mennek.
Valószínűleg
a vesztünkbe menetelünk.
Ez az entek utolsó menete.
Az orkok elfoglalták a túlpartot!
Nagy a túlerő. Estig lerohannak bennünket.
Frodó úr!
Magához hív, Samu! Szinte látom a szemét!
Tarts ki! Mindjárt jobban leszel!
Vidd őket apámhoz!
Mondd, hogy Faramir nagy ajándékot küld!
Egy fegyvert, amely fordít a szerencsénken.
Érdekel, mi lett Boromirral?
Hogy miért halt meg?
Megpróbálta elszedni a Gyűrűt.
Bár megesküdött, hogy óvja Frodót, majdnem megölte!
A Gyűrű bátyád eszét vette.
Vigyázz!
Frodó úr!
Itt vannak.
Eljöttek.
Nazgúl!
Maradj itt! Rejtőzz el!
Fedezékbe!
A szurdokfal elesett. Hát vége.
Azt mondtad, nem esik el.
Az embereid védik az életük árán is!
Betörnek!
Betörték az ajtót!
Van más út kifelé az asszonyoknak?
Nincs másik út?
Van egy átjáró. A hegyekbe vezet. De nem juthatnak messze.
A nők és gyerekek induljanak a hegy felé!
Ennyi halott!
Mit tehetünk ennyi izzó gyűlölet ellen?
Törjünk ki!
Ütközzünk meg velük!
- Halálért és dicsőségért? - Rohanért.
A népedért.
Mindjárt pirkad.
Jöttömre öt nap múltán számítsatok.
Pirkadatkor, kelet felől.
Igen!
Pörölykezű Helm kürtje szól majd a szurdokban,
- még egyszer utoljára. - Igen!
Eljött az óra, hogy együtt rántsunk kardot.
Hunyt erő, éledj!
Haragra fel! Harcra a vörös hajnalon!
Föl, éorlfiak!
Gandalf!
Théoden magára maradt.
Nincs egyedül!
Rohírok!
Éomer!
A királyért!
Ez az!
Szép találat volt.
Gátat áttörni!
Engedd ki a folyót!
Pippin! Kapaszkodj!
Kapaszkodjatok, kis hobbitok!
Mit csinálsz?
Hová mész?
Én vagyok az!
A te Samud!
Nem ismered meg Samut?
Nem bírom végigcsinálni.
Tudom.
Nem jó ez.
Igazából nem is kéne itt lennünk.
De itt vagyunk.
Olyan ez, mint a regékben,
amikre mindenki emlékszik.
Tele voltak sötétséggel és veszéllyel.
Néha a végüket se akartuk tudni,
mert az gyakran szörnyű volt.
Hogy lehetne a világ újra a régi ennyi borzalom után?
Győzelem!
Győztünk!
De végül ez is csak múló dolog,
e sötétség.
A sötétségnek is el kell múlnia.
Új nap virrad.
Ha kisüt a nap, annál tisztábban ragyog majd.
Olyan történetekre emlékszünk, amelyek jelentettek valamit.
Még ha kicsik voltunk is, hogy megértsük.
De azt hiszem, én értem.
Most már tudom.
Visszafordulhattak volna
a regék szereplői, de nem tették.
Továbbmentek,
mert volt mibe kapaszkodniuk.
Mi mibe kapaszkodjunk?
Akad még jó ebben a világban,
amiért érdemes küzdeni.
Azt hiszem, végre megértjük egymást, Zsákos Frodó.
Ismered országunk és atyád törvényeit.
Ha elengeded őket, halállal lakolsz.
Úgy meglakolok.
Hadd menjenek!
Szauron dühe rettenetes lesz, hamar lesújt.
A Szurdok-beli csatának vége.
Kitört a Középföldéért vívott háború.
Most minden reményünk két kis hobbitban van,
akik valahol a vadonban járnak.
Vajon rólunk szól-e majd rege?
Tessék?
Mondják-e majd valaha, hogy: Halljunk Frodóról és a Gyűrűről?
Az a kedvenc regém!
Frodó bátor volt, ugye, apu?
Bizony, fiam. Ő a leghíresebb hobbit,
- s ez nem kis szó! - Kihagytad az egyik főszereplőt!
A Rettenthetetlen Samut. Róla szeretnék hallani.
Frodó nem sokra jutott volna nélküle.
Frodó úr, ne tréfálj! Én komolyan beszéltem.
Én is.
Rettenthetetlen Samu...
- Szméagol? - Nem várunk rád. Gyere!
Gazda?
Gazda keresz minket.
Gazda szosze bántana.
Gazda megszegte szavát.
Ne kérdezd Szméagolt!
Szegény, szegény Szméagol!
Gazda elárult minket!
Gonosz! Calfa! Hamisz!
Ki kellene tekerni a mockosz kisz nyakát!
Öld meg! Öld meg!
Mindkettőjüket!
Aztán elvesszük a Drágaszágot,
ész mi leszünk a Gazda!
De a kövér hobbit, ő tudja. A szemei folyton figyelnek.
Majd kiszúrjuk őket.
Kiszúrjuk a szemeckéit, aztán térden csúszhat!
Igen! Igen! Igen!
Öld meg mindkettőt!
Igen. Nem! Nem!
Túl kockázatosz!
Hol van? Hová tűnt?
- Hé, Gollam! Merre vagy? - Szméagol?
Ő isz megtehetné.
Igen. Megtehetné.
Igen, drágaszágom, megtehetné.
Ész mi akkor vesszük el, ha már meghaltak.
Amint meghaltak.
Gyertek, hobbitkák! Hosszú út vár ránk.
Szméagol mutatja az utat. Kövesszetek!
rendezte
forgatókönyv
eredeti regény
fényképezte
szereplők
zene
A magyar szöveget Göncz Árpád és Réz Ádám fordításának
felhasználásával Pataricza Eszter írta
Asimov