www.titlovi.com
PEŠČARA
Postoji jedan, najveći od svih, trenutaka u istoriji sporta,
i desio se u prvenstvu bejzbola 1932. godine.
Priča kaže da je na kraju 9-og ininga sa dvojicom u autu,
pun krug i dvojica na bazi.
Bejb Rut je podigao ruku i pokazao na tribine u centru polja.
Niko nije verovao, jer niko to nije do tada uradio.
Ali Bejb je rekao svoje.
Kod sledećeg bacanja, Veliki Bambino je raspalio loptu preko 120 metara.
I iako je i tada već bio heroj,
u tom trenutku je postao legenda.
Trideset godina kasnije, klinac po imenu Bendžamin Frenklin Rodrigez,
postao je legenda svog kraja.
Bilo je to najlepše leto mog života,
kada me je naučio da igram bejzbol,
i postao moj najbolji prijatelj.
I izvadio me iz najveće neprilike u kojoj sam bio.
Hajdemo!
Dođi oko 9 sati.
Dobro. Vidimo se kasnije.
Doselio sam se u kraj dve nedelje pre kraja školske godine.
Bilo je to isto leto u kome je Dodžer Morej Vils
premašiti rekord ukradenih baza.
Uz nešto tako neverovatno,
trebalo je i ja da započnem sa gomilom lepih stvari za mene,
ali nisam.
Bio sam iz druge države, i nisam imao
ni jednog prijatelja bliže od 1500 kilometara.
Bio je to žalostan način da se završi peti razred,
jer nisam imao ni malo vremena da steknem prijatelje pre leta.
I otprilike tada je sve počelo.
Moj pravi otac je umro kad sam bio sasvim mali.
Moja mama se udala za Bila godinu dana pre našeg preseljenja u Dolinu.
U to vreme, on i ja smo se još navikavali jedan na drugog.
Da.
Ovaj, tata? -A?
M-mislim, Bile.
Sećaš se da si... obećao si da ćeš me naučiti da hvatam? -A-ha...
Ovaj...
hoćeš li me naučiti?
Da. Svakako.
U redu.
U redu? -Hvala.
Izvini.
Pratio sam ih jednom do peščare posle škole.
Nikada nisam video takvo mesto.
Bilo je kao lično njihovo kraljevstvo bejzbola.
Bilo je najlepše mesto koje sam video.
Bertrame. -Ali bili su dobri.
Stvarno dobri. -Hajde, Bertrame!
A sve što sam ja imao je plastična rukavica igračka koju mi je baka dala
za moj šesti rođendan.
Ali kada sam najzad skupio dovoljno hrabrosti
da odem tamo i pokušam da se sprijateljim,
saznao sam da nikada ne pamte rezultat, nikada ne biraju strane,
i da nikada stvarno ne prestaju sa igranjem igre.
Jednostavno je trajala. Svakog dana su nastavljali
gde su stali prethodnog dana.
Bila je kao beskrajna igra iz snova. -Hajde! Hajde!
Bilo ih je samo osam, nisu imali ceo tim.
I zato iako nisam umeo da igram,
mislio sam da bih mogao da budem deveti,
i možda samo stojim negde u polju.
Naravno, da sam znao šta će se desiti kad dođem tamo,
Verovatno nikada ne bih otišao.
Lepo hvatanje! -Da.
Hajde!
Hajde, Beni, raspali je!
Hajde!
Opa! -Pazi!
U redu, doneću je! Doneću.
Ne budi smotan. Ne budi smotan! Ne budi smotan!
Baci je ovamo! Hajde! -Da, požuri!
Čekamo!
Hajde! Baci je!
Hajde, dodaj mi loptu! -Hajde!
Hajde!
Pobogu!
Gotovo je sa mojim životom.
Videste li ovo bacanje?
Da nije bilo Benija
ne bih imao ni jednog jedinog prijatelja tog leta,
jer su svi ostali mislili da sam izgubljen slučaj.
Čak i pre nego smo postali prijatelji,
Beni i ja smo bili povezani, povezani jednim trenutkom tog leta...
kada sam nas sve uvalio u najveću nevolju
koju je bilo ko od nas ikada video.
Laku noć, dušo.
Oh, izvini mama. Slučajno je bilo.
Skoti, jesi li stekao neke prijatelje do sada?
Ne. -A zašto?
Jer sam još nov.
Neću da celo leto presediš ovde zezajući se sa tom skalamerijom...
kao što si prošlog leta i pretprošlog.
Znam da si pametan, i ponosna sam na tebe.
Želim da izađeš napolje na svež vazduh i nađeš neke prijatelje.
Muvaj se okolo, oderi kolena, uprljaj se.
Penji se na drveće, preskači ograde.
Upadaj u nevolje, pobogu.
Ne previše, ali ponekad. Imaš moju dozvolu.
Koliko majki znaš koje kažu tako nešto svojim sinovima?
Pa, valjda nijednu.
Dušo, hoću da nađeš neke prijatelje ovog leta. Gomilu njih.
Da, znam.
Ali ni u čemu nisam dobar.
Ja sam običan smotanko.
Uvek ćeš biti smotanko sa takvim stavom.
I?
Zauzet je, mama. -Nije, dušo. Ima vremena.
Vrati se tamo i pitaj ga.
Ovaj, Bile... -Da?
Mislim, tata, možemo li...
Mislim, možeš li, kao što si rekao, da me učiš hvatanje?
Naravno.
Ali moram prvo ovo da završim, važi?
Dobro, hvala. -U redu.
Bile? -Da?
Ne bi li mogao da prekineš i naučiš ga sada?
Mama, u redu je, stvarno. -Dušo,
rekao sam da hoću i hoću, ali ovo moram da završim.
Koliko će ti trebati?
Možeš li da odvojiš pola sata i pokažeš mu sada?
Mama, stvarno je u redu. -Dobro.
Dobro. Doneću moju rukavicu.
Vidiš? Rekla sam ti.
Ma super.
Dobro, Skoti, idi dole do kraja dvorišta.
Važi.
Sada, ključ ove igre je gledati loptu.
Bez obzira da li si u polju ili držiš palicu, gledaj loptu, važi?
Dobro. Ovaj, da. Mislim.
Gde ide lopta, tu ide i tvoja rukavica. Razumeš?
U redu.
Dobro.
Izvini.
U redu je.
Ovaj... uh, izvoli.
Dobro.
Dobro, spreman sam.
Gledaj loptu, važi? Razumeš?
Važi.
Ako se lopta pomera, pomeraj rukavicu. Jasno?
Da.
Dobro. Evo.
Dobro. Treba ti veća rukavica. Ovog puta je ti meni baci.
Baci je natrag.
Dobro. Skoti, drži pogled na lopti.
Dobro. Jasno.
Dobro.
Jao! Moje oko!
Jao! Jao! Jao!
Šta se desilo? -Moje oko.
Dušo, daj malo leda. -Ne, ja ću da sredim.
Evo ti. -To je za večeru.
Samo ga drži tako.
Lepo i čvrsto. Pritisni uz... Da.
Samo sam sklonio oko sa lopte. -Da, ali si je uhvatio.
Drži to, otprilike sat vremena.
I dalje će biti modro, ali neće biti naduveno.
Izvini.
Trebalo je da paziš na felš.
Hej.
Igraćemo bejzbol. Treba nam igrač. Hoćeš ti?
Ne. Hvala. -Zašto? Ne voliš bejzbol?
Oh, da, ali... -Ali šta?
Moja rukavica... raspala se.
Vidiš? Ne mogu. Ipak, hvala.
U redu je.
Imam ja još jednu.
Hajde. Idemo.
Mama, idem da igram bejzbol!
Vratiću se brzo.
Hajde, idemo.
A ja sam Bejb Rut.
Slušajte. Može?
Pazite sad.
Ja sam Veliki Bambino.
Šta?
Ja sam Veliki Bambino. -Šta?
Ja sam Veliki Bambino.
Aaaa!
Ko je to?
Šta?
Nisam imao pojma o kome se radi.
Šta on to reče? -Da nisi rođen u štali, čoveče?
Da, sa koje si ti planete?
Ali nije bilo šanse da im kažem da ne znam.
Nikad nisi čuo za Sultana Specijalaca?
Titana Terora?
Kolosa Udarača? -Kolosa Udarača?
Kralja Loma, čoveče. -Zato sam lagao.
O, da, Veliki Bambino. Naravno.
Mislio sam da si rekao "Veliki Bambi".
Onaj mali jelen?
Da. Valjda. Izvini.
Skot, ono su Timi i Tomi Timons,
Majk "Škilja" Paledorous,
Alan Meklelan... mi ga zovemo Je-Je...
Bertram Grover Viks,
Keni De Nunjez i Hamilton Porter.
Mi ga zovemo Šunka. Momci, ovo je Skot Smols.
Ćao.
Da, ovaj, igraće sa nama jer će biće deveti.
Sada imamo ceo tim. Gubimo vreme. Idemo na Peščaru.
Beni, sada je 9 sati ujutro. -Devet.
Zašto si ga poveo, Beni?
Zato što nas ima osam, a on je deveti.
Da, da, bila bi to i moja sestra, ali je ja nisam poveo.
Sa devetoricom imamo ceo tim, Je-Je.
Ne. Sa Elsvengerom imamo ceo tim.
Elsvenger ume da hvata. -I da baca.
Hajde, Beni, čoveče. Ne ume da igra.
Video si kako baca. -Da.
Već si i igrao sve pozicije
otkako je Elsvenger otišao u Arizonu.
Da. A sad moram da igram osam pozicija umesto sedam.
Treba mi trening, momci. -Ti si najbolji
u timu. Tebi ne treba nikakav trening.
Ne treba ti. -Najbolji si, čoveče.
Hajde, Beni. Mali je...
očajan.
Da, da. Plačipička. Povelika!
Smotanko! Kljakča!
A što se ti smeješ, Je-Je? Trčiš kao patak.
Dobro, dobro, ali ja sam...
Deo igre, je li tako? -Da.
A zašto onda on ne može da bude?
Jer je smotan, čoveče. -Ne ume da hvata.
More, na baze, bandoglavci.
Smols, ti stani levo od centra, važi?
Dobro. A gde je to?
Tamo, čoveče.
Ovde?
To je levo. Rekao sam levo od centra.
Dobro.
Ovde?
Hajde, Beni.
On ionako nikada neće uhvatiti loptu. Igrajmo.
Koji drkoš. -Je-Je, na dvojku.
Hajde! Baci je ovamo, Bertrame!
Lepo. -Opa!
Dobro je bilo!
Hej, Smols, baci je na drugu. -Važi.
Ma hajde, Beni. Nikad je neće uhvatiti. -Neće je uhvatiti.
Oh! Rekao sam ti, Beni. Svi smo ti rekli.
Dobro, Beni. Zašto to radiš?
Smotanko, Beni. Klinja je smotan.
Hajde. Baci je ovamo.
Šta to radi?
Ne mogu da verujem.
Evo. Izvini.
Mogao si da je baciš, znaš?
Nisam.
Ne mogu.
Ne znam kako.
Hvala ti što si me doveo ovde, ali mislim da je bolje da idem.
Hej, hej. Previše misliš.
Kladim se da imaš sve petice, a?
Ne, imao sam jednom i 4.
Ustvari 5-. Ali trebalo je da bude 4.
Čoveče, ovo je bejzbol. Moraš prestati da misliš.
Samo se zabavljaj.
Mislim, da si se zabavljao, uhvatio bi onu loptu.
Jesi li kada pravio avion od papira?
Pomagao sam jednom dečku da napravi.
Dobro. Zamahni kao da ćeš da ga baciš.
Kad ti ruka dođe ovde, samo je pusti.
Samo je pusti. Toliko je jednostavno.
A kako da je uhvatim?
Samo stoj tamo i izbaci rukavicu gore.
Ja ću se postarati za ostalo.
I bilo je krajnje vreme, Beni. Odeća mi izlazi iz mode.
Već je van mode, Škiljo. -Začepi!
Rekao sam ti, Beni.
Smols, baci je na drugu.
Važi.
Ne opet.
Gubimo vreme, Beni.
Molim te, uhvati je.
To!
Dobro je! -U redu je.
Rekoh ti, čoveče.
Dobro.
Igrajmo lopte. -Da, hajde da igramo.
Dobro. Znao sam ja... sve vreme.
Da!
Pokazaću ti sutra malo više, važi?
Važi. Ćao. -Bio si dobar.
Vidimo se kasnije, Šunko. Sutra u 8.
U 8, Beni? -Da. Vidimo se, Smols.
Ćao. Vidimo se sutra.
Beni, čekaj!
Tvoja rukavica. -Zadrži je.
Hvala!
O, da. Hej, Smols.
Ovaj, obuci majicu i džins sutra, važi?
Oh, ova, imate li roštilj? -Imamo.
Da, zašto?
Baci tamo tu kapu.
Ah, da. Znaš, nisam imao drugi.
Sad imaš. Evo ti moja stara.
Sutra ujutro u 8.
Hvala, Beni. Odlično. U 8.
Mama, znaš šta?
Hamilton "Bejb" Porter.
"Duga-lopta" Porter.
Hajde, De Nunjez.
Da, dobro. Da, razumem. Da.
Opa!
To zoveš bacanje?
Ovo je bejzbol, nije tenis.
Dajte mu teniski reket. -Baci mi nešto upotrebljivo.
Dobro, Šunko. Evo ti moje bombe.
Čik je udari. -Biće ti žao.
Dajte mu veću palicu. -Hteo si bombu, daću ti je.
Dajte mu košarkašku loptu. Možda uspe da je pogodi.
O, čoveče!
Da! Tako se to radi.
Šunko, idiote. Sada više ne možemo da igramo.
Divno, kretenu!
Udri me bombom.
Glupane!
Niska i postrance. Baš kako volim.
Udariću ja tebe!
Čekajte. Doneću je ja. -1932. je ovako opalio Bejb.
Tako bije Bejb.
Ne!
Smols, vrati se! -Momci, doneću je!
Smols! -Smols!
Šta to radiš? -Smols, čekaj!
Momci, šta vam je... -Smols!
Silazi! -Momci, doneo bih loptu!
Ne, čekaj! -Puštajte me!
Nastradaćeš! -Poginućeš!
Stani!
Pobogu, mogao si da pogineš.
Da, da, stvarno. Šta si to radio?
Odlazili ste, pa sam pomislio da preskočim ogradu...
Da si mislio, ne bi to radio. -Ne možeš tamo.
Pa kako onda vraćate lopte? -Ne vraćamo ih.
Ne vraćamo. -Odlaze u istoriju.
U istoriju. Oprosti... -Oprosti se od nje. Umukni, Tomi.
Nema je više. Nestala je.
Igra je završena. Donećemo novu za sutra.
Da. -Ovu više nećemo videti.
A zašto?
Zver.
Šta je to?
Smols, slušaj me.
Idi to te ograde... stvarno polako i budi tih.
Ali... Ja mislim... -Ne, ne, ne. Ne, ne.
Samo idi pogledaj kroz onu rupu. -Ali ja...
Video sam nešto. Šta je tamo? -U redu je. Samo pođi tamo.
Idi tamo. -Idi, Smols.
Hajde, Smols.
Ššš!
Ššš! -Tiho.
Nešto je zgrabilo loptu.
Š-šta je ta stvar?
Odlazimo.
Momci, žao mi je što kasnim,
Mama me je vratila da obučem jaknu. -Ćuti!
a onda me je naterala da operem sudove.
Tvoja jadna mala mamica te je naterala da opereš velike zle sudove.
Hej, hoćeš s'više? -Više čega?
Ne, ne, hoćeš li s'više?
Još ništa nisam dobio, pa kako bio mogao imati više od ništa?
Umukni! -Ubijaš me, Smols.
Dobro. Ko je sekao? -Ovo je s'više.
Dobro, pazi sad. -Bertrame!
Prvo uzmeš keks.
Zalepiš čokoladu na keks.
Zatim ispečeš slez. -Ne, to je moja vreća za spavanje.
A kad se slez zapali,
Da, tvoja je, ima žutu mrlju na sebi.
zalepiš ga preko čokolade.
Zapalićeš sve ovde. -Onda...
staviš preko još jedan keks. -Napravi mi jedan takav.
Aha, i meni.
Onda žvaćeš. -Ne sviđa mi se to s čokoladom.
Malo je se razliva, ali je dobro. Probaj.
Dobro. Tišina, momci.
Ššš! Ššš!
Tišina! Hoćete li da ga probudite?
Tek je otišlo na spavanje.
Tek je otišlo na spavanje? -Ššš!
Zver.
A, da! -Ššš!
Bre. -Budala.
Ššš.
Tišina sad.
Legenda o Zveri potiče odavno...
još pre nego što je bilo ko od nas mogao da podigne loptu.
Na mestu zvanom Mertlovo Imanje.
Bilo je to pre oko... 20 godina.
Kada su lopovi stalno krali sa Mertlovog otpada.
Zato je g. Mertl, tip čije je bilo mesto,
nabavio sebi novo štene u štenari.
Hranio ga je celom polovinom govečeta...
i pustio ga da slobodno šeta otpadom.
A štene je bilo zahvalno.
I tako je, za nekoliko nedelja, štene izraslo u Zver.
I raslo je sve više, i postajalo zlo...
tako da je moglo da štiti otpad sa samo jednom misli na pameti:
ubiti svakog ko provali unutra.
I radilo je to, i sviđalo mu se mnogo!
Zver je bila najsavršeniji čuvar otpada koji je ikada živeo.
Prava mašina za ubijanje.
Ali posle nekog vremena, policija je počela da dobija pozive od ljudi
koji su prijavljivali nestale lopove,
one koje je Zver ubila.
Verovatno oko 120...
173 čoveka.
Istina je.
Nikada nisu pronašli nijedno telo.
Niti jedno. Neki su govorili da su otišli.
Ali mi znamo šta se stvarno desilo.
Zver ih je pojela.
Sa sve kostima i dronjcima.
Zver je bila predobra kao pas čuvar,
pa je policija rekla da je treba penzionisati.
Moj deda, Skvidman Paledorous,
je bio tada šef policije.
Naredio je g. Mertlu da pretvori otpad u tvrđavu...
i veže lancem Zver i zatvori ga u kućicu...
iz koje nikada ne može izaći da jede decu i ostale.
Tamo je poslednjih 20 godina.
I tamo će ostati do kraja svog života.
Jer kada je g. Mertl pitao policajce koliko dugo
mora da drži Zver okovanu kao roba,
rekli su mu - zauvek.
Zauvek. Zauvek.
Zauvek.
I tako, Zver sedi zatvorena,
i sanja o danu kada će pokidati lance i izaći,
sanja o danu kada će opet moći da juri i ubija.
Vidiš? Zato ne smeš tamo.
Niko nikada nije. Niko nikada neće.
Jedno dete jeste, ali ga niko više nikada nije video.
To nije istina. -Jeste.
Pojedeno je.
Ma ne.
Ne. Ništa od toga nije istina.
Vi ste ovo izmislili da me isprepadate.
Ma nemoj?
Proviri kroz onaj prozor...
i pogledaj dole.
Te noći sam saznao da je više od 150 loptica
odletelo preko ograde i nijedna više nikada nije viđena,
čak i kad je jedno hrabro dete
skupilo dovoljno hrabrosti da pogleda preko.
Jer sve koje su otišle preko, nestale su.
Znam da je to istina.
Jer kad sam pogledao tamo dole
nisam video ni jednu jedinu.
Dole je. -Nego šta.
Šta god pređe tu ogradu...
ostaje tamo.
Postaje vlasništvo Zveri...
zauvek.
Hajde, daj mi. -Ne, ja ću da nosim.
Ma hajde. Ja sam je platio. -Ja hoću da je nosim.
Oh. Auu! -Daj mi.
Joj Luiz.
Šta je bilo? -Ajoj.
Vendi Peferkorn. Mmm.
Au! -Uh!
Hajde, idemo. Treba da stig... -Ne!
Moramo do Peščare. Idemo.
Hajde. Idemo. -Dobro.
Znojim se kao svinja.
Idemo! Hajdete!
Gde ste bili do sada? Čekamo vas ovde ceo dan.
Ma Škilja je poblesavio.
Umukni. Nisam. -Jesi, jesi.
Jezik ti je visio iz glave i mumlao si.
Oh, Vendi Peferkorn, draga moja ljubavi.
Rekoh umukni!
Dosta toga mi je na pameti.
Ova kola nema efekta, Beni.
Kuvam se k'o kobasica! Previše je vrelo!
Ima 40 stepeni. Ne možemo da igramo.
Za danas je gotovo. -Poslušaj ga, Beni.
Da glasamo. Ko želi da bude...
"Ne mogu da dišem, 'ću da umrem" seka persa...
koja nosi mamin brushalter, neka podigne ruku.
Aha, mogu da budem to.
Dobro, dobro, dobro!
Neka vam bude.
I šta ćemo sad?
Gledamo ribe na bazenu!
Beni bi igrao bejzbol po ceo dan i celu noć, po kiši,
suncu, cunamiju, bilo kad.
Bejzbol je bio jedina stvar koja ga zanima.
Ali, od svih stvari koje smo radili pored bejzbola,
odlazak na bazen je najbolje podnosio.
Iako niko od nas nikada nije video Plejboj,
u vezi čega smo svi lagali, -Ćao.
shvatili smo da je odlazak na bazen bio tome najsličniji.
Sećam te se. Oh, seksi.
Hej, devojke.
Granata!
Nisu bile u pitanju ribe sa bazena kako smo govorili,
jer kad bi nam neka od prišla
upiškili bismo se u pantalonice.
Išli smo zbog...
pa, zato što je Vendi Peferkorn bila spasioc.
Čoveče. -Da, da. Ludilo.
Nema pojma šta radi.
Zna.
Odlično zna šta radi.
Plivam ovde svakog leta mog odraslog života.
I svakog leta ona je tu,
stavlja ulje, maže se, maže se, stavlja ulje.
Jednog dana neću moći više da podnesem... -Osmehuje se.
Majklu "Škilji" Paledorousu. -Osmehuje se!
Ne mogu više da podnesem!
Mrdaj! -I napravio je očajnički potez...
Stavlja ulje, maže se. -kakav niko od nas...
nije nikada video. -Stavlja ulje,
maže se.
Šta mu je? -Šta to radi?
Tri leta ovoga. Mislim da je najzad pukao.
Ne znam. Ide u duboko, a Škilja ne ume da pliva.
Neka mu neko pomogne! -Škiljo!
Neka mu neko pomogne! Hajde!
Pomeri se. Pomeri se.
U redu je, imam ga. Imam ga. -Dođi gore, Vendi.
Pomerite se svi nazad. Sklonite se. Okreni ga.
Skloni se!
Hajde, Škiljo.
-Hajde!
Škiljo!
Hajde, Škiljo. Škiljo. -Hajde, Škiljo. Hajde.
Budi se. -Diši, molim te.
Hajde, Škiljo! Možeš ti to. Preguraj to, druže!
Hajde, čoveče! Hajde! -Da, izgleda stvarno loše.
Škiljo! Hajde, čoveče.
O, Bože, izgleda k'o crknuta riba.
Šta?
Perveznjaku mali!
Čoveče, najebo je.
I ne vraćaj se!
Oh, evo ti tvoje naočare. Jesi li planirao ono?
Naravno da jesam. Planiram to 4 godine.
Momci, planirao je ono! Znao je šta radi!
Majkl "Škilja" Paledorous je tog dana izgledao malo višlji.
Morali smo da mu skinemo šešir.
Imao je sreće da ga nije ubila od batina.
Ne bismo je krivili da jeste. To što je uradio je bilo podlo,
pokvareno i nisko... i ludo.
Niko drugi među nama ne bi ni za milion godina...
čak ni za milion dolara imao hrabrosti da muva spasiteljku.
A on jeste. Poljubio je ženu,
i ljubio je dugo i dobro.
Od tog dana nam je bio zauvek zabranjen dolazak na bazen.
Ali kad god smo posle toga prolazili pored,
spasiteljka bi pogledala dole sa kule,
# Taj magični trenutak # pravo u Škilju...
i nasmešila bi se.
# Dok su ti usne blizu mojih #
Uzmi rukavicu i polazi. -Šta je bilo?
Noćna igra. Hajde. Polazi. -Mama, idem napolje!
Postojala je samo jedna noćna igra u godini.
Momci, čekajte me! -Četvrtog jula...
celo nebo je bilo osvetljeno vatrometima.
dajući taman dovoljno svetla za igru.
Tada smo najbolje igrali jer, valjda,
svi smo se tada osećali kao prvoligaši...
pod svetlima nekog velikog stadiona.
Beni se sve vreme tako osećao.
Svi smo znali da će on igrati veće i bolje utakmice,
jer svaki put kad smo zastali da gledamo
u nebo kao sva normalna deca,
on bi nas zvao natrag.
Razumete, za nas, bejzbol je bio igra.
Za Bendžamina Frenklina Rodrigeza,
bejzbol je bio život.
Dobro, udri! -Da, da, hajde, Beni.
Čoveče!
Hajde! Požuri! -Prva!
Trči!
Odbij!
To, to!
Baci mu! Baci mu! -Drž' ga! Drž' ga!
Hajde! Hajde! Hajde!
Hajde! Brže! -Hajde, Beni!
U breee!
O, ne!
Lako je igrati protiv gomile retarda i debeljka, Rodrigez.
Začepi klapna, Filipse. -Šta si rekao, seronjo?
Rekao sam da ti ne bi trebalo dozvoliti ni da takneš loptu.
Osim Rodrigeza, svi vi ste uvreda za igru.
Hajde! Sredićemo vas ovde odmah!
Hajde!
Mi igramo na pravom igralištu, Porter.
Niste dostojni ni da nam ližete kopačke.
Pazi se, drkošu. -Začepi, kretenu!
Moronu! -Krastavi!
Dupeljupcu! -Picoliscu!
Prdežu!
Jedeš ti pseću kaku za doručak, krele.
Ti stavljaš svoje pahuljice u maminu povraćku.
Da!
Čeprkaš za jabukama u klozetu i voliš to.
Igraš bejzbol kao devojčica!
Šta reče? -Čuo si me.
Sutra.
U podne. Naše igralište.
Budi tamo, prdežu bivolji.
Računaj na to, kretenu štopijepišaću!
Da!
Idemo!
Rasturićemo im guzice sutra.
Da!
Dobro je bilo. -Drkoši.
Igrajmo!
Požuri, udaraču.
Biće ovo kratka igra, i moram da stignem kući na ručak.
To je jedan.
Znaš, da imam psa ružnog kao što si ti,
obrijao bih mu guzu i terao bih ga da hoda natraške.
Munja.
Evo sad će. Čik je pogodi.
Treći. Ispadaš.
Ej, je l' ono tvoja sestra gola u levom delu?
Gola je. -Umukni, Porter!
Hej, hej, hej.
Samo pokušavam da vodim prijateljsku konverzaciju.
Hajde. Misliš li da bi izašla sa mnom?
Hajde. Pokaži mi šta umeš.
Da vidimo šta imaš. -Hej, udarač, udarač, udarač!
Izbaci ga!
Hajde! -Vrati je!
Bolji sam!
Baci je na treću!
Te večeri smo svi bili u oblacima.
Bila je to čvrsta pobeda.
Ustvari, razbili smo ih.
Zato smo svi pošli da proslavimo.
I uradili smo najgluplju stvar...
koju je neko od nas ikada uradio
Momci, večeras ja častim.
Hvala, Beni!
Devet karata, molim.
Hej, Beni. -Hvala.
Hej, Beni. -Beni.
Idemo, društvo! -A ja? Hvala.
Sranje! Umalo zaboravih!
Šta? -Šta?
Žvaka! Čuvao sam ga za dobra vremena.
Šta je to? -Veliki poglavica.
Najbolji!
Bre, Smols. Verovatno ne znaš ni ko je Bejb.
To je duvan za žvakanje.
Baki, čoveče. -Šta se radi s time?
Ubijaš me, Smols.
Žvaće se, naravno. -Žvaće? -Da.
Naravno, čoveče. Svi profi to rade.
Da, da. Daje ti tonu energije.
Daj ovamo. Daj ovamo. -Važi, momci.
Daj. Hoću i ja.
Najbolji. -Vožnja!
Da! -Da!
Škiljo, ovo je najbolje!
Oh, sad je bolje.
Vraćam se za jedan sat. Vozim tvog tatu na aerodrom.
Oh, dobro.
Dušo, jesi li dobro? Izgledaš mi nekako bledo.
Dobro sam, mama. -Sigurno?
Dobro sam, stvarno. -U redu.
Slušaj, Skote.
Dok me nema, ti si muškarac u kući. Jasno?
U redu. -U redu.
Gde ideš? -U Čikago.
Poslovno, na nedelju dana.
Igraćemo malo bacanja i hvatanja kad se vratim, važi? -Da, valjda.
Pazi na sve za mene. -Važi.
U redu? -Hoću.
Dobro. Budi dobar.
Hoću. -Dobro.
Par dana nakon što smo se ponašali kao velike zverke,
zauvek smo odbacili jake stvari i prešli na Bazuku (žvake).
Ali dan kad smo se vratili da igramo bejzbol...
bio je dan kada sam nas uvalio u najveću nevolju svih vremena,
i započeo je predskazanjem.
O, čoveče.
Ne mogu da verujem.
Škart. -Ne, nije.
Ma hajde. Možda su dva ili tri tipa u istoriji...
uspeli da rasture loptu.
Mora da je predskazanje. -A znači da ne možemo više da igramo.
Tek je 12 sati, a ja sam svima upropastio dan.
Nisi. To je najneverovatnija stvar koju sam ikada video.
Da. -Imate li para?
Ne. -Onda nije u redu, jer ne možemo više da igramo.
Možemo.
Šta, imaš dodatnih 98 centi, Smols?
Ne, ali imam loptu. -Donesi je!
Imam je, momci! Imam loptu!
Imam je. Evo je, momci.
Imam loptu. Imam je.
Evo, Beni. Doneo sam je. -Tvoja lopta, ti udaraš.
Evo ti. -Dobro.
U redu. Hajde. Keni, ovamo.
Hajde. Da, hajde!
Igrajmo!
Šlic ti je otvoren.
Jedan.
Je'n, dva, tri.
Tri zamaha, tri promašaja.
Hajde, Smols!
Čoveče.
Trči! -To!
Tako treba, školarac! Ja sam ga svemu naučio.
Čoveče, to je bilo divno. Otišla je pravo preko.
Ej, Smols, treća baza je ovamo.
Hej, Smols, Smols.
Idi na treću. -O, ne. O, ne.
To! Dobar udarac, Smols. Dobar!
O, ne. -Ode preko! Koje sad glavni udarač?
Smols! Smols! Smols! -Smols?
Zaboravio si da okreneš.
Idi na treću bazu!
Smols...
Šta to radi?
Možda je šok prvog houm rana bio previše za njega.
Da.
Smols.
Smols? Smols.
Moramo da vratimo tu loptu. -Aha, kako da ne.
Ta ti je dobra, Smols. -Da, ta ti je dobra, Smols.
Ej, zaboravi je, čoveče. Nabavićemo drugu loptu.
Ne, ne razumete!
Razumemo. Žao ti je što si
je tako raspalio, pa ne možemo više da igramo.
Ne, ne razumete! Lopta nije bila moja!
Kako to misliš, lopta nije tvoja?
Od mog očuha je.
Ukrao sam je iz njegove sobe sa trofejima.
Bila je poklon ili tako nešto. Neko mu je dao.
Moramo da je vratimo. Ubiće me!
Slušaj me, Smols.
To je pitanje života i smrti.
Odakle tvom matorom ta lopta?
Šta? Ne znam. Neka ženska mu je dala.
Zašto? -Šta? Neka ženska?
Da. Čak se i potpisala na njoj. Zove se...
Rut, Bejbi Rut.
Bejb Rut?
Ne!
Zver je uzela.
Gotov si, Smols. -Gotov si, Smols.
Smols, je l' mi ti to kažeš da si otišao kući i maznuo loptu
koju je potpisao Bejb Rut,
doneo je ovde i stvarno
igrao njome? -Stvarno igrao njome?
Da, ali hteo sam da je vratim. -Ali potpisao je Bejb Rut.
Da. Da. Da. Stalno mi to govorite. Ko je ona?
Šta?!
Sultan Specijalaca. -Kralj udarca.
Kolos Palice. -Kolos Palice.
Bejb Rut!
Veliki Bambino!
Bože! To je isti tip?
Da!
Smols, Bejb Rut je najveći igrač bejzbola koji je ikada živeo.
Ljudi kažu da je manje od Boga ali više od čoveka.
Znaš, nešto kao Herkul.
Lopta koju si upravo lansirao Zveri, vredi
više od tvog života.
Ne osećam se dobro.
Hladite ga. -Dajte mu da diše.
Moramo da vratimo tu loptu.
Kada ti se matori vraća sa posla? -Otišao je poslovno.
Izvan grada. Ali može bilo kad da se vrati.
U redu. Saznaj kad se vraća.
Momci, raštrkajmo se, potražimo boce i keširajmo ih.
Treba nam 98 centi. Treba da kupimo loptu.
Da!
Hajdemo. Idemo! -Kreći. Kreći!
Hajde. Otvori! Požuri, požuri!
Daj mi loptu. -Dajte mi neku pisaljku.
Ja imam penkalo. -Daj hemijsku, ne penkalo!
Izvini. -Ja imam hemijsku.
Bejb...
Bejbi Ruti? -Piše "Bejb Rut."
Ne znam, Beni. -Da, blesavo izgleda.
Nije važno kako izgleda.
Njegova mama neće primetiti razliku.
Treba da nam kupi vreme, budale. -Dobro, idemo.
Skoti? -Ovde sam, mama.
Ćao, dušo. Šta radiš tu?
Samo sam gledao Bilovu...
Mislim, tatinu loptu.
Znaš da ne voli da mu diraš stvari.
Da. Ja... znam. Izvini, mama.
Da li ti je ikada pričao o toj lopti?
Nije. Ne, nije.
Bar tako mislim. Ne, ne, ne, uopšte nije.
Ja ne... ne znam ništa o njoj.
Bejb Rut je potpisao tu loptu. On je bio...
najveći igrač bejzbola koji je ikada živeo.
Stvarno? -Nego šta.
Otac tvog oca mu je dao tu loptu.
Možda će je jednog dana on tebi dati.
Lepo.
Bila je to so na živu ranu.
Čak je i moja mama, odrasla žena,
znala ko je Bejb Rut.
Bio sam gotov.
Mislili smo da je ona lopta koju je Beni razvalio...
značila da će se desiti nešto lepo.
Sada znam da je značila da je sa mnom svršeno.
Ej, setio sam se!
Zašto ne bismo otišli tamo...
pokucali na vrata i pitali g. Mertla da nam je vrati?
Jesi li poludeo? G. Mertl je najgori starac koji je ikada živeo.
On je i naučio Zver da jede decu.
Nema šanse, Smols. Zaboravi!
Dobro. Izvinite.
Pogledajmo kroz prozor.
Dobra ideja.
Izaziva nas. -Sad smo na njegovoj teritoriji.
Ima li neko neku ideju?
Nakon što smo svi dobro razmislili,
nismo imali nikakvu ideju šta ćemo da radimo.
Zato je sve počelo primitivno.
Hajde.
Dalje. -Dalje, važi.
Još malo dalje. -Dalje. Dalje.
Dalje.
Malo udesno. Kraj malo udesno.
Još malo dalje.
Dalje? -Vidim je. Okreni, okreni.
Tu je.
Imam je. Vucite nazad.
Imam je! -Ima je, momci!
O, moj Bože!
Vucite natrag!
Mislim da smo ozbiljno potcenili Zver.
Očigledno je da imamo posla sa nadmoćnom inteligencijom.
Struja. -U redu, momci, spremni smo.
Uključujem struju.
Struja uključena.
Dobro, spremni smo.
Uključi usisavanje.
Spremi se da uključiš usisavanje. -U redu. Spremite se, momci.
Uključi usisavanje jedan.
Uključujem usisavanje jedan, sada!
Pali broj dva. -Pali broj dva.
Palim broj dva, sada!
Pali broj tri. -Palim broj tri, sada!
Opa!
Imate je. Povucite gore.
To!
Vucite gore.
Šta se dešava, Škiljo? -Cev... spljoštio je.
Isključi to, čoveče! -Ne mogu! Kratak spoj!
Kakav je to zvuk?
Usisivači su zapušeni. Ne znam za vas, ali ja brišem odavde.
Brišimo!
O, ne!
Eksplodiraće!
Sve smo ovo pogrešno radili.
Ja sam kriv.
Treba nam potpuno iznenađenje.
Vazdušni napad. Zver to neće očekivati.
Da.
Čisto je. -Diži me.
Polako me spuštaj.
Sporije. -Polako.
Hajde.
Spuštaj me. Još samo malo.
Samo što nije.
Postavi me iznad nje.
Postavite ga iznad nje.
Dobro, imam je. Vadite me odavde.
Dižite ga.
Dižite ga!
Bila mi je to poslednja šansa.
Prestali smo sa zezanjem i prionuli ozbiljno.
Sakupio sam sve delove Erektora koje sam imao,
i na kraju je bilo...
nauka protiv prirode.
Dobro, hajde da ga lansiramo. Hajde, Škiljo.
Spremi se za lansiranje. -Spremi se za lansiranje.
Spreman za lansiranje. Lansiram.
Lansiraj.
Dobro je, na zemlji je.
Krećem napred.
Prešišao si je. Vrati se. -Natrag. Predaleko je.
Natrag.
Stani.
Spusti katapult.
Katapult je spušten. -Otvori katapult.
Uspećemo. Znam to.
Otvaram.
Napred.
Zatvori katapult.
Katapult zatvoren. -Uspećemo. Hajde.
Pali, pali, pali!
Moja je! Moja je! Moja je!
Život mi je... gotov.
Tek što me je Bil najzad prihvatio...
i zamolio me da budem glavni u kući,
morao sam da ubacim neprocenjivo parče istorije u šape zveri.
Divno.
Sanjao sam te noći o gigantskoj lopti za bejzbol...
koju je potpisao Bejb Rut...
kako pada iz neba i zakucava me u zemlju...
kao železnički klin.
Nisam znao šta to znači,
ali je i beni sanjao te noći, a njegov san je bio od veće pomoći.
Ko je tamo?
Nemoj da se upišaš u gaće. Ovde sam da ti pomognem.
A-ali ti si... -Mrtav?
Legende nikada ne umiru, mali.
Ti si stvarno on.
Ti si Bejb.
Sultan Specijalaca. Kralj Udarača.
Udarač, i još stotinu drugih bezveznih imena.
Zaboravi te gluposti, mali. Nemamo mnogo vremena.
Ovde sam jer si u nekakvoj nevolji, je l' tako? -Aha.
Lopta sa mojim potpisom...
je odletela preko ograde i ne možete da je vratite?
Da, tako je.
Onda samo preskoči i uzmi je. -Čekaj, čekaj!
Ne mogu. -Šta ne možeš?
Ne mogu u to dvorište. -Zašto?
Tamo je zver.
Kakva?
Ogromna džukela koja je jednom pojela dete.
Ma nemoj? Sedi, mali.
Sedi.
da ti nešto kažem, mali.
Svako jednom dobije šansu da uradi nešto veliko.
Većina ljudi ne iskoristi šansu, ili zato što se plaše...
ili je ne prepoznaju čak ni kad im pljune na cipele.
Ovo je tvoja velika šansa,
i ne bi trebao da je propustiš.
Sećaš se kako si rascvetao onomad onu loptu?
Neko ti je nešto tada rekao, mali. Na tvom mestu, ja bih slušao.
Da. Ali šta?
Ti si onaj sa gumenim nogama.
Shvati sam.
Henri Aron.
Ne znam zašto, ali mogu li da je uzmem? -Naravno.
Hvala.
Čekaj.
Kažeš da treba da preskočim ogradu i izazovem Zver?
Razmisli o tome, mali. Vidimo se kasnije.
Upamti, mali, postoje Heroji i Legende.
Heroji se pamte,
ali legende nikada ne umiru.
Slušaj svoje srce, mali, i nikada nećeš pogrešiti.
Sanjao sam nešto. Obuci se. Idemo na Peščaru.
Dobro. Čekaj me. Poneću svoje stvari.
Samo je jedan dečak u istoriji probao...
ono što će Beni sada,
i bio je pojeden.
I zato smo bili zabrinuti... stvarno zabrinuti...
čak i kad je Beni izvadio svoje tajno oružje...
patike koje garantuju da neko može da trči brže i skače višlje,
P.F. Flajers. (letač)
Ne možemo mu to dozvoliti.
Beni, čekaj.
U redu je.
Ja sam kriv.
Ne moraš to da radiš.
Da. Nemoj, beni. Ne moraš to. Zaboravi.
To ti je samoubistvo, Beni. Nemoj to da radiš.
Da, nemoj, Beni. -Da.
Nemoj. To je samoubistvo.
Da, moram, Smols.
Moram ovo da uradim.
Heroje pamte,
ali Legende nikad ne umiru.
Slušaj svoje srce, mali, i nikada nećeš pogrešiti.
To! Bravo, Beni! -O, sranje!
Hajdemo! Šta čekamo? Stignimo ih!
Vukodlak može biti ubijen samo srebrnim metkom...
ili srebrnim nožem, ili štapom...
sa srebrnom drškom. -Nisi normalan.
Vuk te je ujeo, zar ne? -Jeste.
Idi. I neka ti nebesa pomognu.
Čuvaaaj!
Hej! Hej!
Hej, hej, hej! Deco!
Spusti je. Pažljivo, polako.
Mamice, mamice, gledaj. Kuca!
Veeelika kuca!
Čuvaj! Čuvaj!
Peščara! Peščara!
Peščara! Krećite!
Ovuda! Peščara! Prečica! Idemo!
Gde je?
Je l' ga neko video?
Nisam ga video.
Eno ga!
O, ne.
Pazi!
O, čoveče.
Čoveče.
Hajde, momci. Pomozite mi!
Molim vas!
Beni! Beni, pomozi mi, molim te! Povređen je!
Hajde. Ne mogu da podignem.
Hajdemo.
Sad možemo doveka da igramo.
Alo?
Ovo je loše.
Ovo je mnogo loše.
Do... do... doveli smo vašeg psa.
Herkula?
Kako je izašao?
Kažem vam, trebalo je samo da ga pustimo.
Ovaj... mi smo...
Desilo se to da smo ubacili lopticu
u vaše dvorište. Pokušali smo da je vratimo.
Znači vi ste pravili onu buku. -Da, gospodine.
Jeste li je uzeli?
Ovaj, d-da.
Pa, to je prvi put...
da je iko nadmudrio starog Herkula.
Zašto niste samo pokucali na vrata? Ja bih vam je doneo.
Oh, Bože!
Ne mogu da verujem!
Vratili smo loptu, zar ne? -Umalo smo nastradali!
Zar nismo vratili loptu? Umukni!
Vratili smo loptu.
Hvala što ste ga vratili kući.
Uđite.
Popričaćemo o ovoj lopti.
Hajdete.
U nevolji si, zar ne, sinko?
Da, pa, ovaj, to je lopta mog očuha.
Uzeo sam je bez pitanja.
Potpisao je Bejb Rut. -Džordž je ovo potpisao?
Džordž Herman Rut? Da.
Povlačim reč. Nisi u nevolji. Mrtav si tu gde stojiš.
Čekaj.
Evo.
Menjaćemo se.
Lepo od vas, ali tu loptu je potpisao Bejb Rut.
Kao i ovu, zajedno sa ostalim Jenkima iz 1927.
Čoveče. Red Ubica!
Lu Gerig!
Bejb Rut! Ali zašto biste se menjali?
Ta je sva sažvakana.
Imam ja mnogo dobrih stvari. Pogledajte oko sebe.
Osim toga, tebi je više potrebna nego meni.
Poznavali ste Bejba Ruta?
Džordža? Naravno. I on je mene znao.
Bio je gotovo isto toliko dobar udarač kao ja.
Premašio bih njegov rekord, ali... -Oslepeli ste.
Aha. Imao sam običaj da priđem ploči...
tako da je zona udarca gotovo nestala.
Bacači su to mrzeli.
Tako sam igrao gotovo svo vreme.
Bejzbol mi je bio život.
I bio sam dobar, stvarno dobar.
A onda... jednog dana,
jedan brza, i bum,
svetlo se ugasilo.
Mislim da ne možemo uzeti tu loptu.
Reći ću vam šta ćemo.
Dođite jednom nedeljno da pričate
o bejzbolu sa mnom, i biće to poštena razmena.
Dogovoreno!
Iako se Bilu mnogo dopala lopta Reda Ubica,
ipak je bio mnogo ljut što sam maznuo...
njegovu potpisanu loptu Bejba Ruta i uništio je.
I zato se nisam bunio što me je kaznio na nedelju dana...
umesto do kraja mog života.
Stvari su se sredile među nama.
I od tada, nisam imao problema...
da ga sve vreme zovem tata.
Živeli smo svi u kraju
još nekih par godina...
uglavnom do kraja škole... i svako leto je bilo divno.
Ali ni jedno nije bilo kao ono prvo.
Kada bi se jedan od nas odselio,
nikada ga ne bismo zamenili nekim drugim.
Nastavljali bismo igru kao da je još uvek tu.
Počinje da me boli ruka od tebe.
Nemoj da promašiš!
Bilo je čudno što je Beni rekao...
da je Bejb Rut bio nešto kao Herkul bejzbola,
i što se Zver zvala baš Herkul.
Niko od nas nije shvatao značenje toga,
ali smo svi bili zadivljeni.
Održavao sam veze sa svima ovih godina,
i saznao da su Je-Jea
roditelji poslali u vojnu školu.
Posle vojske, postao je jedan od
prvih izumitelja bandži džampinga.
Naravno, svi znamo zašto.
Bertram, pa... Bertram je nestao 60-tih,
i niko ga više nije video.
Timi i Tomi su postali arhitekta i preduzetnik.
Započeli su malim poslovima, dizajnirajući opremu za igrališta...
i pravljenjem brvnara.
Ali su postali milioneri...
kad su izmislili minimarkete.
Škilja je porastao i oženio Vendi Peferkorn.
Imaju devetoro dece.
Kupili su Vinsentov Dragstor, i poseduju ga i dan-danas.
Hamilton Porter je postao profesionalni rvač.
Znate ga kao Velikog Hambina.
De Nunjez je dobro igrao ali nikada nije dospeo u prvu ligu.
Sada ima sopstveni biznis, i trenira tim iz male lige...
u kome igra njegov sin, po imenu Udarači.
Herkul je doživeo 199 godina...
u, ovaj, psećim godinama.
Ja sam se poslednji odselio.
Ali i tada je Peščara još uvek bila tamo.
Nakon što je Beni prevario Zver, reputacija mu se proširila gradom.
Od tada, postao je poznat kao Beni "Mlazni" Rodrigez.
I taj mu je nadimak ostao do kraja života.
Sada igra za Los Anđeles Dodžerse,
Beni "Mlazni" Rodrigez!
Ključna je situacija u sezoni.
Kažu da je Mlazni malo popustio,
ali me ne bi iznenadilo da ovde sevnu varnice.
Mlazni ide u samoubilački trk i...
I krenuo je! Krade kuću! Ne mogu da verujem!
Krade kuću!
Krade im kuću, a oni ga ne vide! Bacač!
Bacio se u prašinu! Bezbedan je! Bezbedan!
O, Bože!
Bezbedan! Bezbedan! Bezbedan!
Ne mogu da verujem! Mlazni je ukrao kuću! Ukrao je kuću!
Prevod i obrada: Movie Master 03.06.2011'
Preuzeto sa www.titlovi.com