pulp - 1. Сърцевина.
2. Долнопробно, сензационно списание,
отпечатано на груба хартия.
Речник "Американско наследство" Колежанско издание
Забрави, не си струва. Приключих с това.
Все това повтаряш. "Стига толкова", "Опасно е".
Да, но винаги съм прав. - След ден-два забравяш.
Вече няма да забравям. - Знаеш ли на какво ми приличаш?
На разумен мъж. - На жаба!
Подигравай се - сега ти е паднало.
Можеш да забравиш "жабата".
От утре? - Да. Тази вечер ще си квакам.
Още кафе? - О, да!
Мерси! - За нищо.
Скивай сега! Рискът е същият като с банка.
Даже по-голям.
Защо им е на банките да те спират при обир. Застраховани са.
Не им пука. Даже не ми трябва пищов.
Чух за един, дето влиза в банката с мобифон.
Дава го на касиера, а от другата страна, оня му вика:
"Хванали сме едно момиче. Давай му парите иначе я убивам!"
И станало ли е? - И питаш?
Тъпакът влиза в банката с мобифон.
Не някакво пушкало, ами мобифон.
Взима си парите без проблем. - Убили ли са момичето?
Не ти говоря за момичето.
Поуката е, че можеш да обереш банка с телефон.
Искаш да обираме банки? - Не искам такова нещо.
Казвам, че щеше да е по-лесно. - Край на магазините ли?
Виж, как ме разбра.
Пък и вече не ми е кеф. Продавачите не отбират от английски.
Казваш му да дава парите, а той те гледа тъпо.
Направо ти се ще да го гръмнеш. - Няма да убивам никого.
Аз също, но представи си, че се наложи.
Ако не са тия, ще е някой тъп евреин.
Седи си дядо Ървинг зад тезгяха с пистолет в ръка.
Пробвай да го обереш с мобифон. Не става!
Какво тогава, джебчийство?
Да не съм луд! - Тогава какво?
Гарсон, кафе!
Това място.
"Гарсон", значи "момче".
Искаш да оберем кафене? - Че какво му е?
Никой не обира ресторанти. Защо ли!
Барове, магазини, бензиностанции. Там могат да ти пръснат мозъка.
В ресторанта, обаче, ги хващаш по бели гащи.
Не очакват да ги обереш.
Няма кой да ни се прави на герой. - Правилно.
Тези места са застраховани. Като банките.
На управителя не му пука. Ще гледа да те разкара по-бързо.
Сервитьорките няма да рискуват заради касата.
Келнерчетата, дето вземат $1,50 на час,
даже ще се радват, че крадеш от шефа.
Клиентите седят и се тъпчат. Не могат да се освестят.
Както си хапват омлета им завираш пищов в носа.
Виж, идеята ми хрумна в последния магазин, който обрахме.
Имаше сума ти клиенти, нали? - Да.
На теб ти хрумна да им приберем портфейлите. Умно!
Мерси. - В касата имаше по-малко пари.
Доста хора ходят по ресторанти. - Само това ли?!
Значи доста портфейли. - Умно, нали?
Готова съм. Да действаме тук и сега! Хайде!
Добре. Като последния път. Помниш, нали?
Ти си с тълпата. Аз съм с работниците.
Обичам те, тиквичке! - Обичам те, Зайче Байче!
Никой да не мърда! Това е обир!
Ако някой шавне, шибани кучки и дебелаци,
изтрепвам ви всички до един, копелдаци мръсни!
К Р И М И Н А Л Е
Участват: ДЖОН ТРАВОЛТА
САМУЕЛ Л. ДЖЕКСЪН
УМА ТЪРМАН
ХАРВИ КАЙТЕЛ
ТИМ РОТ
АМАНДА ПЛЪМЪР
МАРИА ДЕ МЕДЕЙРОС
ВИНГ РЕЙМС
ЕРИК СТОЛЦ
РОЗАНА АРКЕТ
КРИСТОФЪР УОКЪН
БРУС УИЛИС и др.
Сценарий: КУЕНТИН ТАРАНТИНО РОДЖЪР ЕЙВЪРИ
Кажи сега пак за тия барове! - Питай!
Значи хашиша е законен? - Не съвсем.
Не можеш да си свиеш една и да пафкаш насред ресторанта,
но можеш вкъщи и на други определени места.
Като тия барове? - Нещо такова.
Законно е да си го купиш, да си го складираш.
Ако си имаш бар - даже да го продаваш.
Забранено е да го носиш, но това няма значение.
Ако те спре ченге в Амстердам, няма право да те претърси.
Ченгетата нямат такива права. - Леле, пич! Отивам!
Не ми трябва друго. Литвам! - Роден си за там.
Знаеш ли кое им е най-интересното на европейците?
Малките нещица. Имат си същите глупости като тук,
само че по-различни. - Например?
В Амстердам можеш да си купиш бира в киното.
Не някаква пластмасова чашка, ами направо халба.
В Париж пък, можеш да си купиш бира в "Макдоналдс".
Знаеш ли как викат на четвърт паундов бургер в Париж?
Не му ли викат така? - Не, метричната им система е друга.
Как му викат? - Викат му "Роял със сирене".
"Роял със сирене"? Как викат на "Биг Мак"?
"Биг Мак" си е така, само че е "Льо Биг Мак".
Как викат на "Уопер"? - Не ходих до "Бъргър Кинг".
Знаеш ли какво слагат на картофките вместо кетчуп?
Майонеза. - Ебаси!
Така си е. Направо ги давят в тая мизерия.
Трябваше да вземем пушките.
Колко са горе? - Трима или четирима.
Плюс нашия човек ли? - Не знам.
Значи може да са петима? - Възможно е.
Трябваше да вземем пушките.
Как се казва? - Миа.
Как са се срещнали с Мърселъс? - Знам ли?
Хората се срещат. Била е актриса.
Тъй ли? Дали съм я гледал някъде?
Май беше в някаква "пилотна". - Какво е "пилотна"?
Нали знаеш сериалчетата? - Не гледам телевизия.
Да, ама знаеш, че са изобретили "телевизията"
и по нея дават сериали, нали?
Избират кой да излъчват, като първо правят една "пилотна" серия.
След това я показват на хората, дето избират
и ако серията я бива, решават да направят още.
Някой стават на сериали. Други стават на нищо.
Тя участва в една, дето стана на нищо.
Помниш ли Антоан Рокамора? Дето му викаха "Тони Кошмара"?
Един дебелак, нали? - Не бих го нарекъл така.
Имаше проблеми с теглото.
Май се сещам. И какво? - Марселъс добре го подреди.
Носи се слух, че било заради жена му.
И какво? Да не я е чукал? - Не, бе! Не е толкова тъп.
Тогава какво? - Направил и масаж на краката.
Масаж ли?
Само това? И какво направил Марселъс?
Изпратил две мутри у тях. Гепили го на двора.
Метнали го през балкона от четвъртия етаж.
Долу си имал нещо като парник. Пичът минал през джамовете.
Оттогава има проблеми с говора.
Много жалко.
Като си играеш с огъня може да се опариш.
Явно не бива да си играеш с булката на Марселъс.
Не мислиш ли, че е прекалил?
Трябвало е да очаква някаква реакция все пак.
Масажирал и е краката. Аз масажирам майка си.
Да, ама я е пипал интимно.
Не е като да я излиже, но са в една категория.
Глупости! Масажирането и лизането не са едно и също нещо.
Не са, ама са в една категория. - Изобщо не са в една категория.
Може би се различаваме по начина на масажиране,
но да й пипаш краката и да си завреш езика в светая светих,
изобщо не са в една категория, камо ли в група.
Масажът на краката е нищо! - Ти правил ли си някога?
Ти ли ще ми говориш за масажи? Най-добрият съм.
Много ли си правил. - И питаш! Имам си техника и всичко.
Би ли направил масаж на някой мъж?
Начукай си го.
Кефи ли те? - Начукай си го.
Малко съм изморен, може да ми направиш един.
Млъкни малко, че почна да ме дразниш.
Ето я вратата. - Да, тя е.
Колко ти е часът?
Седем и двадесет и две. - Раничко е, да се поразходим.
Това, че не ща да правя масажи на мъже,
не дава право на Марселъс, да хвърля човека в парника.
Не е правилно. Ако се пробва с мен,
по-добре да ме парализира, че иначе го утрепвам.
Не казвам, че е правилно. Казвам, че масажа значи нещо.
Правил съм милиони масажи и всичките са значели нещо.
Правим се, че са нищо, обаче те са си нещо.
Имат си очарование. И двамата знаете за какво иде реч.
И Марселъс е знаел. Антоан е трябвало да се замисли.
Това е жена му, все пак. Не му е било забавно.
Чаткаш ли?
Интересна гледна точка. Хайде, да подкарваме.
Как се казваше? - Миа.
Защо толкова се интересуваш от жената на шефа?
Заминава за Флорида и иска да се погрижа за нея.
Да я очистиш? - Не, бе, пич. Да я забавлявам.
Да й правя компания.
Ще излизаш на среща с Миа Уолъс? - Не е среща.
Нещо като да заведеш жената на приятеля си на кино.
Само ще й правя компания.
Не е среща. Определено не е среща.
Хлапета, как я карате?
Почивай си спокойно.
Познавате ли ни?
Ние работим за партньора ви Марселъс Уолъс.
Сещате се за него, нали?
Чакай да позная!
Ти си Брет, нали? - Да.
Знаех си. Сещаш се за бизнес партньора си, нали Брет?
Да, сещам се. - Бива.
Май с Винсънт ви прекъснахме закуската, а?
Ще ни извините. Какво хапвате?
Хамбургери. - Хамбургери, браво!
Тайната на пълноценната закуска!
Какви хамбургери?
Чийзбургери. - Не, бе!
Откъде ги взехте? "Макдоналдс", "Уендис"?
От "Биг Кахуна Бургер". - "Биг Кахуна Бургер"!?
От хавайските братя значи! Чувам, че били вкусни.
Още не съм ги пробвал. Как са?
Биват. - Може ли да пробвам?
Този ли е твоя?
Това си е направо страхотен бургер. Вкуснотия!
Винсънт, пробвал ли си Биг Кахуна бургер?
Искаш ли? Вкусни са. - Не съм гладен.
Ако обичаш бургери, пробвай ги.
Аз не мога, щото гаджето ми е вегетарианка.
Значи и аз съм малко вегетарианец.
Но харесвам вкуса на хубавия бургер.
Знаеш ли как викат на четвърт паундов бургер в Париж?
Не. - Кажи му Винсънт.
"Роял със сирене". - "Роял със сирене".
Знаеш ли защо му викат така?
Заради метричната система?
Умно било момчето!
Хитро копеле си. Правилно. Метричната система е.
Тука какво има? - Спрайт.
Може ли малко от вкусното ти безалкохолно, за да си прокарам.
Заповядай.
Хубаво ми дойде.
Ей, бълхар! Знаеш ли защо сме дошли?
Я кажи на Винс къде сте покрили стоката?
Ей там. - Тебе не помня да съм те питал!
Та к'во викаш? - В шкафчето е.
Не, това отдолу.
Доволни ли сме?
Винсънт?
Доволни ли сме? - И още как.
Извинете, не разбрах как се казвате.
Вашето го чух. Винсънт. Но вашето не го разбрах.
Казвам се Пит. С приказки няма да се отървеш.
Просто искам да знаете...
Много съжаляваме, че нещата се прецакаха между нас и г-н Уолъс.
Имахме само добри намерения. Наистина! Аз никога...
Извинявай! Разконцентрирах ли те?
Без да искам.
Продължавай. Ставаше дума за "добрите намерения".
Какво има?
О, свърши ли!? Нека тогава да ти отговоря.
- Как изглежда Марселъс Уолъс? - Какво?
От коя държава си? - Какво?
Говорите ли английски в "Какво"? - Какво?
Говориш ли английски, копелдако? - Да.
Значи ме разбираш! Опиши ми Марселъс Уолъс!
Какво? Аз... - Кажи пак "какво"!
Предизвиквам те, шушумиго!
Само още един път кажи "какво"! - Той е черен.
Давай! - Плешив е!
Прилича ли на кучка? - Какво?
Прилича ли ти на кучка? - Не!
Тогава, защо искаш да го преебеш? - Не искам.
Напротив! Искаш, Брет! Ебаваш се с него,
но Марселъс Уолъс иска да се ебава само с г-жа Уолъс.
Четеш ли Библията, Брет? - Да!
Има един пасаж. Пасва идеално за случая.
Иезикиил 25:17.
"Пътят на праведния е заобиколен
от неправдите на себичните
и тиранията на злите хора.
Блажен е онзи, който от милосърдие и добра воля,
повежда слабите през Долината на Смъртната Сянка.
Защото той е техният пазител и спасител на заблудените им души.
И ще извърша голямо отмъщение с яростни наказания,
над всеки, дръзнал да трови и петни Братята Ми!
И ще познаят, че моето име е Законът,
когато извърша над тях Моето отмъщение".
ВИНСЪНТ ВЕГА И СЪПРУГАТА НА МАРСЕЛЪС УОЛЪС
Мисля, че когато всичко свърши,
ще бъдеш един усмихнат копелдак.
Работата е там, Буч,
че сега имаш способности.
Но колкото и грубо да звучи, способностите ти ще намалеят.
Кариерата ти приключва.
Това е много шибан факт.
Но е факт, с който задника ти трябва да свиква отсега.
Този бизнес е препълнен с тъпанари-нереалисти.
Копелдаците си мислят, че остаряват като виното.
Искам да кажа, че стават на оцет.
Не стават по-добри с годините.
Освен това, Буч,
колко още мача мислиш, че ти остават?
Два?
Боксьорите нямат срещи на ветераните.
Беше близо до славата, но не успя.
Ако тепърва мислиш да забогатяваш, забрави.
Разбираме ли се?
Така изглежда.
Вечерта на мача, може да усетиш леко боцване.
Това е гордостта ти, която се ебава с теб.
Зарежи я!
Гордостта само боли. Тя не помага.
Пребори я.
Защото след година, забавлявайки се на Карибите,
ще си кажеш: "Марселъс Уолъс беше прав".
Не е проблем, г-н Уолъс.
В петия рунд - падаш.
Кажи го.
В петия - падам.
Я, Винсънт Вега. Наш'то момче в Амстердам.
И Джуулс Уинфийлд от Ингълууд. Влизайте бърже!
К'ви са тия дрехи, бе, брато? - Не ти трябва да знаеш.
Къде е шефът? - Ей го там. Върши работа.
Изчакай го малко. Като си тръгне белчото, отивай.
Ти как си? - Бивам. Ами ти?
И аз така.
Чувам, че утре ще забавляваш Миа?
По заповед на Марселъс.
Виждал ли си Миа? - Още не.
Какво му е смешното? - Отивам да пикая.
Виж, не съм кретен, ясно? Това е жената на шефа.
Ще се храня културно, ще се смея на шегите й, това е.
Хич не ми дреме, ако ще да го поеме.
К'во си заразпитвал тогава? Кретен.
"Ред Епъл". - С филтър ли?
Не.
Нещо интересно ли има, приятел? - К'ъв приятел си ми, бе, хамалин?
Моля? - Добре ме чу, перко.
Винсънт Вега ли е това? Ела тука, мой човек.
Как е? - Извинявай, човече.
Не се притеснявай.
Кутия "Ред Епъл". $1.40.
Дай един кибрит.
Мерси.
Все едно всяка част от тялото ти се превръща в пенис.
Ще ти я дам. Страхотна книга за пиърсинга.
Когато ти дупчат зърната, не ползват пистолет за уши, нали?
Забрави пистолета, той само разваля магията на пиърсинга.
Всичките ми 18 дупки по тялото са правени с игла.
По 5 на ухо, една на лявата гърда,
2 в дясната ноздра, една в лявата вежда,
по една на пъпа, устната и клитора ми,
и една капса на езика. - Извинете.
Просто съм любопитен, но защо ви е капса на езика?
Заради секса. Помага при свирките.
Винченцо. Заповядай в офиса.
Това е Панда от Мексико, много е добра.
Това е Бава, също толкова добра.
А това е Чоко от планините на Германия.
Първите две са по 300 на грам. Цени като за приятел.
Но тази е малко по-скъпичка. 500 на грам.
Обаче като се боцнеш, ще видиш разликата.
Тези двете са наред. Много, много добра стока.
Но тази, е ега ти лудницата.
Скоро се върнах от Амстердам.
Да ти приличам на лъжец? - Не.
Хората, които знаят кое е добро и кое е лошо, идват при мен.
Моята стока е на светлинни години от мизериите в Амстердам.
Смело изказване. - Не си в Амстердам, Винс.
При мен е истинската стока. Коката умря.
Хероинът се връща на мода.
Добре. Дай 3 грама от хубавото. - Добре.
Бива ли, ще се върна за още два. - Стига да не свърши.
Ще ти дам от личните си запаси.
Да видиш колко съм готин.
Да ти ги сложа в пликче? - Екстра.
Само секунда.
Скъпа, ще ми донесеш ли малко пликчета от кухнята?
Какво мислиш за Труди?
Искаш ли да се позабавлявате? - Коя беше Труди?
Оная с дрънкулките по мутрата? - Не, това е Джоуди.
Това е жена ми.
Извинявай, пич. - Мерси.
Не мога, имам работа. - Хубаво, както кажеш.
Може някой друг път.
Кажи едно "благодаря". - Още ли пазиш Шевролета?
Знаеш ли какво стана онзи ден? Някой ми я сви.
Гадна работа. - На мен ли го казваш?
Пазих я цели 3 години.
Изкарах я за 5 дни и някакъв си грозен шибаняк ми я сви.
Такива са за разстрел. Без съд и без присъда.
Ще ми се да го бях гепил. Бих дал всичко да хвана тоя изрод.
Заслужава си да го гръмнеш такъв.
К'ъв тъпак трябва да си, че да се ебаваш с колите на хората?
Така си е. - Против правилата е.
Благодаря. - Благодаря.
Може ли да се боцна тука? - Добре си дошъл.
Мерсаж.
Здрасти, Винсънт. Обличам се. Вратата е отключена.
Влизай и си налей нещо. Миа.
Ехо?
Винсънт.
Винсънт, говори на интеркома.
Къде е интеркомът?
На стената, до африканските статуи.
Твое дясно.
Топло, горещо.
Ето на! - Ало?
Натисни бутона, за да говориш.
Сипи си нещо, слизам до секунди.
Барчето е до камината.
Добре.
Да вървим.
Какво е това място? - Това е "Джак Рабит Слимс".
Само за фенове на Елвис.
Да ходим да хапнем по пържола. - Можеш да хапнеш и тук, пичаго.
Не ставай!
След теб, писано.
Добър вечер, дами и господа. С какво мога да помогна?
Имаме резервация за Уолъс. - Уолъс?
Запазили сме кола. - О, кола?
Настанете се ето там, в "Крайслера".
Аплодисменти за Рики Нелсън!
Браво, Рик. Благодаря ти. - Винсънт!
Рики ще пее отново във втората част на шоуто.
Дотогава, приятен апетит от персонала на "Джак Рабит Слимс".
Благодаря.
Какво ще кажеш?
Нещо като музей с живи восъчни фигури.
Здравейте, аз съм Бъди. Какво да бъде?
Да видим! Пържоли. Да, ето! За мен пържола "Дъглъс Кърк".
Не е лош избор! Как я искате?
На въглен или възсурова? - Възсурова и ванилова кола.
А за теб, Пеги Сю?
За мен един бургер "Дъруърд Кърби".
Алангле. Също и един петдоларов шейк.
"Мартин и Люис" или "Еймъс и Анди"? - "Мартин и Люис".
Петдоларов шейк ли си поръча? - Да.
Това е шейк, с мляко и сладолед.
И аз така знам. - За 5 долара? Слагате ли му бърбън?
Не. - Само питам.
Ей, сега се връщам с напитките.
Ще ми свиеш ли една, каубой?
Вземи тази, каубойке! - Мерси.
За нищо.
Марселъс каза, че тъкмо си се върнал от Амстердам.
Така е. - Колко време беше там?
Малко повече от 3 години.
И аз ходя там веднъж годишно на почивка.
Верно ли? Не съм знаел.
Че откъде да знаеш?
Чух, че си участвала в "пилотка".
Моите 15 минути слава. - За какво се разправяше?
За екип от женски тайни агенти, наречени "Пет Силни Лиски".
Моля? - Пет Силни Лиски.
"Лиски", защото бяхме много хитри мацки.
"Силни", защото всяка имаше различна сила.
И "пет", защото бяхме 5.
Блондинката беше водачката.
Японската "лиска" беше кунгфу майстор.
Черната беше експерт по експлозивите.
Френската "лиска" беше по секса.
А твоята специалност? - Ножове.
Аз играех Рейвън Маккой, израснала сред циркови артисти.
Според сериала, тя е най-опасната жена на света -
знае безброй вицове.
Научила ги от дядо си, който бил комик.
Ако ни бяха избрали,
щяха да пишат по един виц за всяка серия.
Помниш ли някой виц? - Ами, помня само един,
защото направихме една серия.
Разкажи ми го. - Тъп е.
Хайде, де. Разкажи го. - Няма да ти хареса и ще се изложа.
Казваш го на 50 милиона, а на мен не можеш?
Обещавам да не се смея. - Точно от това се притеснявам.
Нямах това предвид. - Със сигурност няма да ти го кажа.
Прекалено много го обсъждахме. - Лъжкиня.
"Мартин и Люис".
Ванилова кола.
Вкусно! - Може ли да пробвам?
Заповядай.
Трябва да знам какъв е вкусът на петдоларовия шейк.
Ползвай моята сламка, нямам бактерии.
Аз може да имам. - Това не ме плаши.
Добре.
Мамка му, доста добър шейк! - Казах ти.
Не знам дали си струва парите, но е много добър.
Не мразиш ли като стане така? - Как?
Неловкото мълчание.
Защо хората бръщолевят, за да не се чувстват неловко?
Не знам. Добър въпрос.
Така разбираш, че си намерил специален човек.
Можете да млъкнете и заедно да се наслаждавате на тишината.
Още не сме стигнали до там, но все пак се познаваме от скоро.
Слушай какво.
Ще отида да си напудря носа.
Ти стой тук и измисли за какво да говорим.
Така ще направя.
Мамка му!
Колко е хубаво да са ти сервирали, като се върнеш от тоалетната.
Добре, че изобщо ни сервираха. Бъди Холи не го бива за сервитьор.
Трябваше да седнем при Мерилин Монро.
Коя? Има две Монро. - Не е вярно.
Това е Мерилин Монро.
Онази е Мими Ван Дорън.
Не виждам Джейн Мансфийлд. Сигурно е в почивка.
Умник си ти. - Понякога.
Измисли ли за какво да говорим? - Всъщност, да.
Обаче...
Изглеждаш ми като готин човек и не искам да те обидя.
Това не звучи като обикновен и скучен опознавателен разговор.
Изглежда наистина имаш да казваш нещо.
Ами, да. Всъщност, имам.
Но обещай да не се сърдиш. - А, не!
Не мога да обещая това. Не знам какво ще ме питаш.
Като ме попиташ, естествената ми реакция може би е да се обидя.
И без да искам ще наруша обещанието си.
Забрави тогава. - Невъзможно.
Да опиташ да забравиш нещо толкова интригуващо е безполезно.
Така ли? - Отвътре.
Пък и не е ли по-вълнуващо, когато нямаш разрешение?
Добре, става.
Какво мислиш, се е случило с Антоан?
Кой е Антоан? - Тони Кошмара. Знаеш го.
Паднал от прозореца.
Може и така да се каже. Или пък може да е бил изхвърлен.
Или по-точно изхвърлен от Марселъс.
Или най-точно - изхвърлен от Марселъс, заради теб.
Тъй ли било? - Не е задължително.
Просто така чух. - Кой ти каза?
Хората.
"Хората" много приказват, нали?
Абсолютно си права. Така си е.
Не се срамувай, де. Какво друго има? - Не се срамувам!
Включва ли думичката с "Е"? - Не.
Казаха ми, че Антоан ти разтривал краката.
И? - И туй то. Това е всичко.
Чул си, че Мърселъс изхвърлил Тони Кошмара
от прозореца, заради някакъв си масаж на краката?
И си се вързал?
Тогава ми звучеше правдоподобно.
Марселъс да изхвърли Тони от четвъртия етаж,
задето ми масажирал краката, верва ли ти се?
Не, но звучеше крайно, което не значи, че не е така.
Разбрах, че Мърселъс много зорко те пази.
Едно е мъжът да пази жена си,
съвсем друго е да утрепе някой, защото й е пипал краката.
А така ли е станало? - Антоан ми е пипал само ръката
и то за поздрав, на сватбата ни. - Наистина ли?
Никой не знае защо Марселъс е хвърлил Тони от прозореца,
освен Мърселъс и Тони.
Като се съберете, ставате по-зле и от клюкарки на седянка.
Дами и господа. А сега дългоочаквания от вас момент.
Световноизвестният конкурс по танци на "Джакрабит Слимс".
Една щастлива двойка
ще отнесе страхотната награда, която Мерлин държи в ръце.
Кои ще са първите ни участници?
Тук! Танцува ми се.
А, не! - Не?
Мисля, че Мърселъс - моят съпруг и твой шеф,
ти е заръчал да ме изведеш и да ме забавляваш.
Сега искам да танцувам и да спечеля. Искам наградата.
Така че танцувай добре. - Хубаво.
Нека се запознаем с двойката. Госпожице, как е вашето име?
Г-жа Миа Уолъс.
А вашият партньор? - Винсънт Вега.
Да видим какво можете. Да започваме!
На това ли му викаш "неловко мълчание"?
Не знам ти как му викаш.
Пиене, музика! - Отивам да се изпикая.
Можеше да не си толкова обстоятелствен, но отивай.
Едно питие и край.
Не бъди груб. Изпий си пиенето, но бързичко.
Кажи "Лека нощ" и се прибирай.
Виж сега, това е изпитание на духа за човека.
Дали можеш да останеш верен или не.
Защото верността е много важно нещо.
Здрасти!
Значи, излизаш, казваш: "Лека нощ! Прекарах страхотно".
Качваш се в колата, прибираш се, удряш една чекия и това е.
Слушай, Миа? Трябва да тръгвам.
О, мамка му скапана!
До го... Мамка му стара!
Ега ти тъпакът съм!
Хайде, момиче. Махаме се от тук. Трябва да тръгваме.
Да не си посмяла да умреш, Миа! Мамка му!
Вдигни, бе!
В теб ли е пръстена? - Разбира се.
Хванете се за ръце, гълъбчета.
Моля ви! - Да, хванете се за ръце.
Да го духаш, Ланс! Вдигни, бе!
Сега какво ще кажеш? - Предавам се, ще се оженим!
Ланс, шибаният телефон звъни!
Чувам го.
Нали каза на тъпанарите да не звънят толкова късно!
Да, казах им. Точно това ще кажа и на този тъпанар.
Ало! - Ланс! Винсънт е.
Яко съм го загазил, пич. Идвам у вас.
Задръж малко, пич. Какво е станало?
Една мацка взе свръхдоза! - Не ми я води тук!
Не се майтапя! Не ми води някаква си дрогирана пача вкъщи!
Няма как. - Зле ли е?
Направо си умира, бе, човек!
Добре, тогава. Закарай я в болницата и се обади на адвокат.
Не става! - Това не е мой проблем!
Ти си я преебал, ти се оправяй!
От мобилен ли ми се обаждаш?
Кой се обажда? Затварям! Стига си ме тормозил!
Какво беше това?
Ти полудя ли? Говориш ми за дрога по мобилен телефон!
Разби си колата в къщата ми! - Хвани я за краката.
Глух ли си? Няма да вкарваш тая скапана пачавра вкъщи!
Тази "пачавра" е жената на Мърселъс Уолъс.
Нали знаеш кой е той? - Да.
Ако вземе да пукне, пиши ме бегал!
Ще бъда принуден да му кажа, че си я оставил да умре на поляната.
Хайде, сега, помогни ми. Дай, да я вдигнем!
Мамка му!
Ланс!
Един и половина през нощта е. Какво, по дяволите, става?
Коя е тая?
Донеси ми спринцовката с адреналина от хладилника.
Какво й е? Разкарай я! - Донеси спринцовката!
Да го духаш! Ти също! - Ама, че кучка!
Шибана кучка. Продължавай да й говориш.
Аз отивам да си взема лекарската книжка.
За какво ти е лекарска книжка? - Досега не съм бил адреналин!
Не се занимавам с аматьори! Моите приятели си знаят мярката!
Дай спринцовката! - Ако ме оставиш ще я взема!
Не съм те спрял! - Не говори на мен, а на нея!
По-бързо, умира! - По-бързо не мога!
Какво търсиш? - Не знам. Някаква книжка.
Какво търсиш? - Черната ми лекарска книжка!
Какво търсиш? - Едно такова, дават го на сестрите.
Не съм виждала такава. - Да, обаче имам.
А защо не е при спринцовката?
Не знам, стига си ме тормозила! - Момичето умира на килима ни.
Нищо няма да намериш в тая кочина! - Ако не млъкнеш, ще те утрепя!
Изчезни от тука! - Свиня!
Стига се ебава, ами действай! Свали й ризата и намери сърцето.
Точно ли ти трябва? - Нали ще й бием в сърцето!
Откъде да знам къде й е. - Мисля, че тука.
Там е. - Добре, трябва ми флумастер.
Разбра ли? Флумастер. - Какво?
Тънкописец! Някакъв шибан флумастер!
Хайде, бе, човек. По-бързо! - Мамка му! Мисля, че готово.
По-живо, бе! - Ще ти кажа какво да правиш.
Няма аз да я бия. - Напротив.
Не съм го правил преди!
И аз не съм и не мисля да почвам сега! Ти ще я биеш.
Като ти докарам у вас някоя дрогирана, аз ще го направя!
Дай ми я!
Добре, казвай какво да правя.
Значи ще биеш адреналин право в сърцето, в гръдния кош.
Трябва да го пробиеш и да забиеш рязко иглата.
Да я намушкам три пъти ли? - Не, бе! Само веднъж!
Достатъчно силно, за да пробиеш през гръдния кош.
След това само натискаш.
И какво ще стане после? - И аз съм любопитен.
Това не е майтап, бе! Ще я убия ли, що ли?
Би трябвало да се оправи, ей така. - Добре. На три.
Готов ли си? - Едно,
две,
три!
Ако си добре, кажи нещо.
Нещо.
Това беше много яко!
О, Боже!
Миа.
Как смяташ да се оправиш със ситуацията?
Ами ти?
Ами, аз си мисля, че е добре Мърселъс да не знае за тази случка.
Ако Марселъс разбере, аз ще си изпатя колкото теб.
Съмнявам се.
Аз мога да пазя тайна.
Значи се разбрахме?
Нито дума? Супер.
А сега се прибирам, за да си получа инфаркта.
Винсънт.
Искаш ли да чуеш вица ми от сериала? - Естествено.
Само дето съм още доста стресиран, за да се смея.
Няма да се смееш, щото не е смешен. Но ако искаш, ще ти го кажа.
Нямам търпение. - Добре.
Три домата се разхождат. Мама, татко и малко доматче.
Малкото изостава и татко Домат се ядосва.
Обръща се, сграбчва го и вика "Кет-чупка!"
Кет-чупка.
До скоро.
Ах, този Плосконожко! Той смешно куче!
То мисли стълб мъчения жив!
То леден Меконожко!
Стълб мъчения бил тук вечно!
Буч?
Буч спри телевизора за малко. - Да.
Имаш специален гост.
Помниш ли, че ти казах, че татко ти е умрял в пленнически лагер.
Това е капитан Куунс. Бил е в лагера с баща ти.
Здрасти, мъник.
Доста съм слушал за теб.
Аз и баща ти бяхме добри приятели.
Бяхме в онази адска дупка в Ханой повече от пет години.
Надявам се, че никога няма да ти се наложи да изпиташ това,
но когато двама мъже попаднат в подобна ситуация,
поемат определени задължения един към друг.
Ако аз бях останал там,
майор Кулидж сега щеше да говори с моя син, Джим.
Но стана така, че аз си говоря с теб.
Буч.
Имам нещо за теб.
Този часовник е бил купен от прадядо ти
по време на Първата световна война.
Купен е в малък магазин в Ноксвил, Тенеси.
Изработен от първата компания за ръчни часовници.
Дотогава са носили джобни.
Купен е от редник Добой Ирайн Кулидж в деня на отплаването му за Париж.
Това е ръчният часовник на прадядо ти.
Носил го е всеки ден, докато се е биел,
и когато се прибрал вкъщи при прабаба ти,
свалил часовника, прибрал го в една кутия и той останал там,
докато дядо ти, Дейн Кулидж, не тръгнал да защитава страната си
в новата битка с немците през Океана.
Този път във Втората световна война.
Прадядо ти дал часовника на дядо ти за късмет.
За съжаление, Дейн нямал късмета на баща си.
Дейн бил пехотинец и бил убит
заедно с другите пехотинци в битката за о-в Уейк.
Дядо ти се изправил срещу смъртта и знаел това.
Никой не си правил илюзии, че ще си тръгне жив от острова.
3 дни преди японците да превземат острова,
дядо ти помолил един артилерист от ВВС, на име Уиноки,
човек, когото не познавал, да занесе на невръстния му син,
който никога не бил виждал, златния часовник.
Три дни по-късно дядо ти умрял, но Уиноки изпълнил обещанието си.
След войната, той посетил баба ти
и донесъл на баща ти златния часовник на мъртвия ти дядо.
Ето този часовник.
Този часовник беше на ръката на баща ти, когато го раниха в Ханой.
Заловиха го и го затвориха във виетнамски затвор.
Знаеше, че ако жълтурите видят часовника,
ще го конфискуват.
Баща ти смяташе, че този часовник е твой по рождение.
Щеше да се проклина, ако гадните жълтури те лишат от наследството ти.
Скри го там, където нямаше да го намерят - в гъза си.
Пет години носеше часовника, заврян в гъза си.
След това умря от дизентерия. Първо ми даде часовника.
Скрих неудобното парче метал и го носих в гъза си две години.
После, след 7 години, бях изпратен при семейството си.
А, сега
мъниче, давам часовника на теб.
Време е, Буч.
В тежка категория, в десния ъгъл със сини гащета,
с тегло от 95 килограма,
Флойд Рей Уилсън!
ЗЛАТНИЯТ ЧАСОВНИК
Вече е ясно, Уилсън е мъртъв. - Това е най-кървавият
и най-брутален мач в този град.
Кулидж изчезна от ринга по-бързо от всеки друг победител.
Дали знае, че е убил Уилсън? - Мисля, че да.
Налудничавият поглед го издаде.
Всеки би изчезнал толкова бързо.
Мислиш ли, че тази трагедия ще се отрази на световния бокс?
Тази трагедия ще разтърси света на бокса из основи.
Но е много важно през идните седмици, Федерацията по бокс...
Човече, не бях аз.
Мърселъс.
Как си? - Екстра.
Така и не ти благодарих за вечерята.
Какво откри? - Заложил е.
А треньора? - Не знае нищо. Вярвам му.
Мисля, че се е изненадал. - Не сме се събрали да мислим.
Искаме да знаем. Закарай го при кучетата да го сръфат,
тогава ще разберем какво знае.
Какво да правим с Буч?
Ще изрина земята да намеря копелдака.
Дори да отиде в Китай, искам човек, готов да му цъфне задника.
Ще се погрижа.
Господине?
Ей, г-не. - Какво?
Вие се бихте в оня мач по радиото.
Вие бяхте, нали? - Откъде ти хрумна?
Хайде, сега!
Вие бяхте. Знам, че бяхте вие.
Кажете, че сте вие. - Аз съм.
Вие убихте другия боксьор.
Умрял ли е? - Така казаха по радиото.
Извинявай, Флойд.
Какво е чувството?
Кое чувство? - Да убиеш човек.
Да го пребиеш до смърт с голи ръце.
Ти някаква откачалка ли си? - Не.
Просто тази тема ми е много интересна.
Вие сте първият, когото познавам, който е убил някого.
Е?
Какво е чувството да убиеш човек?
Черпи ме една от твоите цигари и ще ти разкажа всичко.
Значи, Есмералда
Вила Лобос. Мексиканка ли си?
Името е испанско, но аз съм колумбийка.
Хубаво караш, сладурано. - Благодаря.
А ти как се казваш? - Буч.
Буч. Какво значи?
Аз съм американец. Имената ни нищо не значат.
Та, да караме нататък, Есмералда.
Какво искаш да знаеш?
Какво е да убиеш човек? - Откъде да знам.
Не знаех, че е умрял, докато ти не ми каза.
А сега като знам, искаш да знаеш какво е чувството ли?
Не се чувствам никак зле.
Какво ти казах, а?
Като се разбра, че мачът е уреден, коефициента скочи до небесата.
Знам, да не повярваш.
Да го духа! Ако беше по-добър, щеше още да е жив.
Ако не беше слагал ръкавици, пак щеше да е жив.
На кой му пука? Минало-заминало.
Стига за горкия г-н Флойд. Кажи за богатия, преуспял г-н Буч.
В колко къщи заложи?
Във всичките осем? Кога ще вземеш парите?
Значи, всичко утре вечер. Разбирам, да.
Мамка му, Скоти! Страхотни новини, човече.
Не, с Фабиен тръгваме сутринта.
До няколко дни сме в Ноксвил.
Разбрах, мой човек.
Прав си, адски си прав.
Хубаво, Скоти. Ще се видим в Тенеси.
Живо - здраво.
45 и 60.
А това е за една малка услуга.
Ако някой те пита, кого си возила тази вечер, какво ще кажеш?
Истината. Трима, добре облечени, загорели мексиканци.
Лека вечер, Есмералда Вила Лобос. - Лека нощ, Буч.
Не светвай!
Така бива ли, Захарче? - Да.
Тежък ден в службата? - Доста. Посбих се.
Горкичкият! Ще ме гушнеш ли?
Мислех да си взема душ. Смърдя като прасе.
Харесва ми как миришеш.
Само да си съблека якето.
Гледах се в огледалото. - Аха.
Ще хапвам повече манджа.
Гледала си се в огледалото и ти се е дощяло ганджа?
Манджа! Искам коремче.
Коремчетата са секси.
Ами, радвай се тогава, щото вече си имаш.
Глупости, шишко! Нямам коремче.
Моето е тумбаче, като на Мадона.
Не знаех, че има разлика между "коремче" и "тумбаче".
Има огромна разлика.
Искаш ли аз да си пусна коремче? - Не.
Коремчетата карат мъжете да изглеждат глуповато, като горили.
Но при жените, коремчето е много секси.
Всичко ти е нормално - лице, крака, бедра, дупе,
но си имаш и едно прекрасно закръглено коремче.
Ако си имах, щях да нося по-малки блузки, за да го подчертая.
Мислиш, че на мъжете им харесва? - Не ми пука дали им харесва.
Жалко е, че вкусовете на очите и на ръцете рядко съвпадат.
Ако имаше коремче, щях да го цапна.
В коремчето? - Точно там.
Ще те удуша! Аз пък щях да те задуша с коремчето си!
Така ли? Обещаваш ли? - Да.
Всичко ли прибра? Браво, Захарче.
Всичко ли мина по план? - Не слуша ли...
Не слуша ли по радиото? - Никога, когато се биеш.
Спечели ли? - И още как!
И повече няма да се биеш? - Няма.
Значи всичко се нареди.
Още не сме свършили, бебчо.
Грози ни голяма опасност, нали?
Ако ни намерят, ще ни убият, нали?
Но няма да ни намерят, нали?
Още ли искаш да дойда с теб?
Не искам да съм ти бреме. Просто...
Кажи го.
Фабиен, искам да бъдем заедно.
Завинаги? - За вечни времена.
Обичаш ли ме? - Безкрайно много.
Буч. - Да?
Ще ме задоволиш ли орално?
А ти ще го целунеш ли?
Но първо ти. - Добре.
Буч!
Любов, моя! Приключението започва.
Май съм счупил ребро.
От френската любов ли? - Не бе, кретенче. От боя.
Не ми викай така. - Казвам се Фаби.
Казвам се Фабиен! - Стига.
Млъкни, тъпако! Мразя да се правиш на олигофрен.
Хубаво, де. Извинявай.
Връщам си думите назад.
Ще ми подадеш ли хавлията, г-це Прекрасно Лале?
Харесва ми да ме наричат лале. Много по-добре е от олигофрен.
Не съм те нарекъл олигофрен, а кретенче.
И освен това си върнах думите. - Буч?
Кажи, сладкиш? - Къде ще отидем?
Още не знам. Където си поискаш.
Доста парички ще вземем, но не толкова,
че да си живеем охолно цял живот.
Мислех си да отидем някъде на юг по Тихия океан.
С тези пари ще изкараме доста време там.
Може ли да живеем в Бора Бора? - И още как.
Даже ако ти писне да живеем там, можем да се преместим.
Може в Таити или Мексико. - Не говоря испански.
Не говориш и Бора-борански, пък и мексиканският е лесен.
Какво значи това? - Къде е магазинът за обувки?
Първо изплюй!
Отлично произношение.
Скоро ще станеш изпечена "сеньорита".
Кое време е? - Кое време е?
Време е да спим.
Лека нощ, бонбонче.
Буч?
Остави.
Боже! Стресна ме. Кошмар ли сънува?
Какво гледаш? - Филм с мотори,
ама не знам как се казва.
Гледаш ли го? - Малко.
Много е рано още за гърмежи и трясъци.
За какво беше? - Отде да знам, нали ти го гледаш.
Не, бе, глупчо. Какво сънува? - Не знам.
Не си спомням. Много рядко си спомням сънищата.
Я да видим, кой е сърдитко тази сутрин.
Защо не станеш да закусим. - Още една целувка и ставам.
Доволен ли си? - Да.
Хайде, ставай, мързелане!
Колко е часът? - Почти девет.
В колко ни е влакът? - В единадесет.
Знаеш ли какво искам за закуска? - Какво, сладкишче?
Искам една голяма чиния палачинки със сладко от боровинки,
кленов сироп, рохки яйца и пет наденички.
А нещо за пиене? - Я какъв си хубавец.
За пиене - една чаша портокалов сок и едно кафе.
После ще хапна едно парче пай. - Пай на закуска?
Пай се яде по всяко време на деня.
Вземи боровинков, в тон с палачинките.
Освен това, топено сирене... - Къде ми е часовника?
Там е.
Не, не е. - Провери ли?
Проверих, мамка му! Какво правя според теб?
Сигурна ли си, че го взе? - Да, в чекмеджето до леглото е.
Върху кенгуруто? - Да, точно там беше.
Да, ама сега го няма.
Там трябва да е. - И аз така мисля,
че трябва, ама го няма. Къде е, мамка му!?
Фабиен, къде е шибаният часовник на баща ми?
Имаш ли представа, какво му е коствало да опази часовника?
Нямам време да ти обяснявам. Останалото можеше и да запалиш,
но специално ти напомних, да не забравяш шибания часовник.
Сега мисли! Взе ли го?
Така смятам. - "Така смяташ" ли?
Или си го взела, или не си.
Добре, взех го.
Сигурна ли си?
Не.
Мамка му! Тъпа кучка!
Знаеш ли колко си тъпа? Не знаеш!
Ти не си виновна.
Оставила си го вкъщи.
Забравила си го, не си виновна.
Казах ти да донесеш доста неща.
Напомних ти за часовника,
но не ти обясних колко е важен за мен.
Трябваше да ти кажа, че ме интересува само часовника.
Ти не можеш да четеш мисли. Нали?
Извинявай. - Няма защо.
Просто няма да можем да закусим заедно.
Защо?
Защото трябва да се върна вкъщи и да си взема часовника.
Бандитите няма ли да те чакат там?
Сега ще разберем.
Ако са там и не мога да се оправя, изчезвам.
Видях часовника. Мислех, че съм го взела.
Извинявай.
Ето ти пари. Излез и си купи палачинки. Приятна закуска.
Ще се върна, преди да кажеш "боровинков пай".
Боровинков пай.
Не чак толкова бързо. Но доста бързо.
Чао. - Чао.
Мама й стара! Може ли от всичко, да забрави точно часовника на татко.
Специално и напомних! "До леглото, на кенгуруто".
Казах й: не забравяй часовника на баща ми.
Май е чисто, Буч.
Така ще ги победиш, Буч.
Продължават да те подценяват.
Мамицата ти!
Дали е умрял? - О, да.
Божичко! - Мъртъв е.
Ако ви трябва свидетел, аз съм насреща. Онзи е луд!
Първо ви блъсна, а после удари онази кола.
Кой? - Онзи.
А, стига бе!
Копеле!
Нещо да помогна? - Млъквай, бе!
Ей! - Я, чакай малко!
Какво си наумил?
Ела ми сега, копелдако!
Усещаш ли боцването, здравеняко? Гордостта ти се ебава с теб.
Ще трябва да я пребориш!
По-добре ме гръмни! - Точно тъй.
На някой ще му пръснат тъпата кратуна...
Стой, не мърдай, мамка ти. - Това не е твоя работа.
Вече стана моя.
Хвърли оръжието. - Ти не разбираш, пич.
Хвърли го!
Пусни чернилката, сложи си ръцете на тила
и ела към тезгяха, веднага. - Копелето се опита да ме убие.
Тихо. По-близо. Хайде!
Зед, Мейнард съм.
Паякът хвана две мушици.
Никой няма да убива в магазина ми, освен аз и Зед.
Ей го и Зед!
Нали каза, че ще ме чакаш. - Чакам те!
Що са пребити тогава?
Сами се пребиха. Направо влетяха в магазина.
Ей тоя тука, искаше да гръмне оня.
Вярно? Искал си да го гръмнеш ли?
Нали няма проблеми, че Грейс е отпред?
Не, нали не сме вторник? - Не, четвъртък сме.
Значи си е добре.
Ами, изкарвай "Латекса".
"Латексът" май спи.
Ще се наложи да го събудиш тогава, нали?
Ставай!
Клекни!
Кой ще оправиш първо?
Още не знам.
Ала-бала-ница,
турска паница.
Ой, Гиди Ванчо,
наш капитанчо.
С пушка на рамо,
с дупе посрано.
Май си ти, здравеняко!
Тук ли да го направим? - Да идем в другата стая.
Добре ми звучи.
Ти наглеждай тоя.
Дай, дай! Хайде, копелдако!
Дай!
Тихо, бе!
Еби го!
Искаш пищова, нали, Зед?
Хайде, вземи го.
Вземи го, де.
Браво на момчето!
Вземи го, Зед.
Мръдни се, Буч.
Мамка му!
Добре ли си?
Не съм, пич.
Много съм далеч от "добрето".
И сега какво?
Какво ли?
Ще ти кажа какво.
Ще звънна на няколко здрави момчурляци,
които ще поработят над наш'те дружки с клещи и горелки.
Чу ли ме добре, байно?
Още не съм те почнал. Ще ти пръсна задника!
Питах какво ще стане между нас.
А, за това ли?
Ще ти кажа какво ще стане.
Вече няма "между нас".
Вече не.
Значи всичко е наред?
Да, точно така.
Две неща искам от теб.
Нито дума за това, дето се случи.
Да си остане между нас
и г-н "Ще-доживее-краткия-си жалък-живот-в-адска-болка"
изнасилвачът.
Не му трябва на друг да знае.
Второ: напускаш града довечера. Веднага.
И като изчезнеш, си оставаш изчезнал.
Иначе ще те изчезна.
Загуби си пропуска за Ел Ей. Разбрахме ли се?
Разбрахме се.
Сега се омитай оттук.
ГРЕЙС
Фабиен?
Хайде, бебчо. Тръгваме веднага. - Знаеш ли как се притесних.
Ами чантите? - Зарежи ги, ще изпуснем влака.
Всичко наред ли е? - Да, всичко е...
Хайде, без приказки! - В опасност ли сме?
Хайде, бебчо!
Откъде взе мотора?
Това не е мотор, а чопър. - Къде ми е Хондата?
Извинявай, бебчо, но се наложи да я блъсна. Хайде, слизай вече!
Ранен ли си? - Счупих си носа, нищо работа.
Хайде, скачай. Мило, трябва да тръгваме!
О, бебчо, извинявай. Ела насам!
Толкова те нямаше, че започнах да си мисля ужасни неща.
Не исках да те притеснявам. Как беше закуската?
Взе ли си палачинки? С боровинки.
Нямаха, взех си мляко. Наистина ли си добре?
Скъпа, днес без съмнение
е най-откачения ден в живота ми. Всичко ще ти разкажа. Хайде!
Буч, чий е този мотор?
Това е чопър, бебчо. - Чий е този чопър?
На Зед. - Кой е Зед?
Зед умря, бебчо.
СИТУАЦИЯТА С БОНИ
Напротив! Искаш, Брет! Ебаваш се с него.
Но Марселъс Уолъс иска да се ебава само с г-жа Уолъс.
Четеш ли Библията, Брет? - Да.
Има един пасаж. Пасва идеално за случая.
Иезикиил 25:17.
"Пътят на праведния е заобиколен от неправдите на себичните
и тиранията на злите хора.
Блажен е онзи, който от милосърдие и добра воля,
повежда слабите през Долината на Смъртната Сянка.
Защото той е техният пазител и спасител на заблудените им души.
И ще извърша голямо отмъщение
с яростни наказания
над всеки, дръзнал да трови и петни Братята Ми!
И ще познаят, че Аз съм Господ,
кога извърша над тях Моето отмъщение".
Преебах се! Леле, майко! - Тоя приятел ли ти е?
Запознайте се. Винсънт, това е Марвин.
Кажи му да млъкне, че ме изнервя.
Марвин! Ако бях на твое място, щях да спра.
Умрете, копелета гадни!
Защо не ни каза, че има човек в тоалетната?
Забрави ли, че има човек и то с шибано пушкало?
Видя ли тоя пищов? По-голям е от него.
Трябваше да сме мъртви вече. - Знам. Извадихме късмет.
А, не. Това тук не е късмет. - Може.
Това си е Божествена намеса. Знаеш ли какво е Божествена намеса?
Мисля, че да. Значи, че Бог е слязъл отгоре и е спрял куршумите.
Точно така. Това значи.
Господ слезе от Небето и спря шибаните куршуми.
Май трябва да вървим, Джуулс. - Не омаловажавай това!
Това си е направо "чудо"! - Кротко, бе. Стават такива работи.
Не е вярно! Не стават току-така!
Къде искаш да продължим богословската си дискусия?
В колата или в затвора? - Трябваше да сме мъртви, приятелю!
Това си беше чисто чудо и искам да си го признаеш!
Хубаво! Чудо беше. Може ли да тръгваме вече?
Хайде, бе, черньо! Скачай!
Гледал ли си "Ченгета"? Веднъж гледах едно ченге,
говореше за една престрелка с някакъв в коридора.
Изпразнил пълнителя, обаче нищо. Не уцелил.
Били само двамата. Шантава работа, ама се случва.
Заблуждавай се колкото щеш, но аз вече съм пречистен.
Това пък к'во значи? - Значи, че бях до тук.
От днес се пенсионирам.
Господи! Мама му стара. - Не богохулствай. Чу ли?
Защо трябва да изперкваш? - Казвам на Марселъс - край!
Ще му обясниш ли защо? - И още как.
На бас, че ще умре от смях. - Хич не ми дреме.
Марвин, ти какво ще кажеш? - Нямам мнение по въпроса.
Как тъй нямаш? Мислиш, че Господ слезе от Небето и...
К'во стана бе? - Мама му стара!
Гръмнах Марвин в мутрата. - Защо бе, мамка му?
Без да искам, беше случайно. - Виждал съм какво ли не, ама това!
Казах ти, че беше случайно.
Май имаше бабуна. - Никаква бабуна нямаше.
Без да искам, бе човек. Пистолетът просто гръмна.
Виж, каква мизерия! Посред бял ден.
Не е за вярване направо! - Повярвай, скапаняко!
Ченгетата ще ни виждат от километри с тая кръв!
Закарай я при някой познат! - В Долината сме, Винсънт.
Марселъс няма познати в Долината. - Абе, това да не е моят град, бе!
Какво правиш? - Имам един човек в Толука.
Къде е това? - Зад хълма.
Ако Джими не си е у тях, яката сме я загазили,
'щото нямам други авери наблизо.
Джими, как си, пич? Джулс е.
Загазили сме тука в една кола и трябва да я разкараме.
Ще трябва да ти ползвам гаража за час-два.
Трябва да внимаваме с Джими. На косъм е да ни нарита.
Какво ще правим тогава? - Първо трябва да се обадим тук-там,
но внимателно, защото Джими е приятел.
Не раздавай заповеди на приятеля си в къщата му.
Само му кажи да не ме тормози. Малко прекали като видя Марвин.
Постави се на негово място, 8 часа е.
Не е очаквал това. Все пак той ни върши услуга.
Ако ще трябва да го търпя, не ми трябват услугите му.
Какви ги вършиш с кърпата, бе? - Суша си ръцете!
Трябваше да ги измиеш! - Нали ги измих.
Намокри ги. - Измих ги, ама това се мие трудно.
Тоя сапун е супер скапан. - Аз ползвах същия
и после кърпата не приличаше на дамска превръзка!
Ами, ако влезе и види кърпата?
Точно тия простотии могат да нажежат положението!
Виж, не те заплашвам.
Знаеш, че те уважавам, но не ме поставяй в това положение.
Добре. Хубаво.
Като ме помолиш, няма проблем.
Върви се оправи с твоя човек.
Леле, Джими! Това кафе е върхът!
С Винсънт щяхме да сме доволни на някое обикновено кафе.
А пък той ни сипва някаква тежкарска марка.
Какъв сорт е? - Достатъчно, Джули!
Какво? - Не ща да ми хвалиш кафето.
Аз го купувам. Знам, че е добро. Бони купува само боклуци.
Купувам си скъпо кафе, за да му се наслаждавам.
Но знаеш ли за какво си мисля? Не е за кафето в кухнята ми,
а за мъртвата чернилка в гаража ми.
Джими, не се притеснявай! - Не ми се обяснявай.
Искам само да ти задам един въпрос. Като паркира,
видя ли табела "Склад за мъртви чернилки"?
Джими, нищо не съм видял... - Видя ли такава табела?
Не, не съм.
Знаеш ли защо? - Защо?
Защото я няма и не се занимавам с прибирането на мъртви чернилки!
Ама ние... - Ти не разбираш ли,
че ако Бони завари мъртвец вкъщи, ще се разведем?
Без подробности и бумащина. Направо се развеждам.
А пък аз не искам да се развеждам!
Слушай, искам да ти помогна, но не искам да остана без жена.
Джими, тя няма да те напусне... - Не ме "джимосвай", бе, Джулс!
Не можеш да ме убедиш, че не обичам жена си, нали?
Виж, сега, тя се прибира след около час и половина.
Тогава и свършва смяната в болницата.
Ако трябва да въртиш телефони, да се обаждаш на тоя и оня,
почвай и се измитай от къщата ми, преди да се прибере.
Нямаш грижи, брато! Няма да ти правим проблеми, я!
Звънкам и нашите хора идват. - Вече ми правите проблеми!
А проблема ще е голям, ако Бони се прибере.
Тъй, че почвай вече. Телефонът е в спалнята.
Да кажем, че се прибере. Какво ще направи?
То е ясно, че ще изперка. Това не е отговор.
В смисъл, колко ще изперка? Малко или много?
Трябва да разбереш, колко опасна е ситуацията с Бони.
Прибира се вкъщи след тежък ден и вижда някакви бандити в кухнята
да вършат бандитски работи. Знам ли какво ще направи.
Това го схванах, Джулс. Просто преценявам рисковете.
Не ща да зная за шибаните рискове! Искам да ми кажеш:
"Нямаш грижи, Джулс. Заел съм се".
"Успокой хората и чакай спецотряда, който пристига веднага".
Нямаш грижи, Джулс. Заел съм се.
Успокой хората и чакай Вълка, който пристига веднага.
Пращаш Вълка? - Сега спокоен ли си?
Имах си хас, градски! Що не каза по-рано?!
От истеричките ли е?
Кога се прибира?
Кажи ми пак имената.
Джулс.
Винсънт.
Джими.
Бони.
ЕДИН ТРУП БЕЗ ГЛАВА
На 30 минути път е. Ще бъда там до десет.
ДЕВЕТ МИНУТИ И ТРИДЕСЕТ И СЕДЕМ СЕКУНДИ ПО-КЪСНО.
Ти си Джими, нали? Тук живееш?
Точно така. - Уинстън Улф, решавам проблеми.
Имаме един. - Така чух. Може ли да вляза?
Ами, да. Заповядайте.
Ти трябва да си Джулс, а за теб остава Винсънт.
Да се залавяме за работа, г-да. Времето ни притиска, нали, Джими?
Да, така си е. - Жена ти
Бони се прибира в 9:30, нали така? - Да.
Разбрах, че ако ни завари тук, няма да остане доволна.
Никак даже. - Значи имаме
40 минути да се изметем, които са достатъчни, ако ме слушате.
Значи имаме труп без глава в кола в гаража. Водете ме.
Джими. - Да.
Направи ми една услуга. Подуших кафе, сипи ми една чаша.
Да, разбира се.
А как го пиеш? - С много сметана и много захар.
Има ли нещо, което трябва да знам за колата?
Гасне ли? Шуми ли много? Има ли достатъчно бензин?
Освен вида й, всичко е тип-топ.
Сигурен ли си? Да не се окаже, че стоповете не работят като я изкарам.
Доколкото знам, машината е екстра.
Хубаво. Да се върнем в кухнята.
Заповядайте, г-н Улф. - Благодаря ти, Джими.
Добре! Първо: вие двамата. Сложете трупа в багажника.
Джими, тази къща изглежда чиста. Значи имаш почистващи препарати?
Да, под мивката са. - Добре.
Вие момчета, вземате препаратите и започвате да търкате колата.
Ама бързичко.
Изчегъртайте мозъка и парченцата от задната седалка.
Избършете тапицерията. Няма нужда да лъскате до блясък.
Просто почистете добре.
Обърнете внимание на локвите кръв. Попийте ги добре.
Джими, ние ще погледнем в гардероба.
Трябват ми одеяла, юргани, завивки.
Колкото се може по-дебели и по-тъмни, белите не стават.
Трябва да замаскираме колата отвътре.
Ще сложим одеяла по седалките и на пода.
Ако ни спре ченге и се закучи, хитрината няма да ни спаси,
но на пръв поглед ще е добре.
Джими, да вървим. Момчета, почвайте! - Едно "моля" поне да беше казал.
Какво рече? - Да беше казал "моля".
Не съм дошъл да ти се моля, а да ти кажа какво да правиш.
Ако имаш инстинкт за самосъхранение, по-добре да действаш и то бързо.
Тук съм да помогна. Ако не щете, желая ви успех!
Не е така, г-н Улф. Оценяваме помощта ви.
Г-н Улф, вижте. Не исках да ви обидя.
Моите уважения. Просто не харесвам да ме командват.
Ако съм рязък, това е защото нямаме време.
Мисля и говоря бързо, а вие действайте бързо, за да се измъкнем.
Така че, сладур, моля ти се, лъсни шибаната кола!
Не ме гледай така, ясно? Разбрах те.
Шевролет "Нова" 74-та.
Зелен.
Нищо, освен мизерията вътре.
След около 20 минути.
На никой няма да липсва.
Добър човек си ти, Джо. Много ти мерси.
Докъде сме, Джими? - Напредваме, всичко е тук.
Г-н Улф, вижте сега... - Наричай ме Уинстън, Джими.
Добре. Виж сега, Уинстън...
Не, мерси. Това ни е най-хубавото бельо
и е подарък за сватбата ни от чичо Конрад и леля Джини.
Те починаха и ми се ще... - Нека те питам нещо.
Ако може. - Да, разбира се. Питай.
Чичо ти Конрад и леля ти Джини били ли са милионери?
Не. - А чичо ти Марселъс е.
Сигурен съм, че ако чичо Конрад и леля...
Джини. - Джини бяха живи,
едва ли щяха да обзаведат цялата спалня.
А чичо ти Марселъс ще го направи с удоволствие.
Аз харесвам дъб. Моята спалня е такава.
Ами ти, Джими?
По дъба ли си?
Дъба си го бива.
Мама му стара! Никога няма да ти простя за това.
Ебаси и шибаната мизерия!
Джулс, чувал ли си, че когато човек се признае за виновен,
незабавно бива опростен?
Я стига си бръщолевил глупости!
Копелдака дето го е измислил никога не е стъргал мозък,
заради простотията ти. - Нервите ми не са от желязо, Джулс.
В момента съм като бомба със закъснител.
А бомбите със закъснител са опасно нещо.
На косъм съм да избухна. - Ти ли ще избухнеш?
Аз пък съм като шибана атомна бомба, тъпако!
Щом се докосна до мозък, ми се пали фитила!
Направо съм жива артилерия! Всъщност, защо аз съм отзад?
Ти трябва да си специалиста по черепа. Сменяме се.
Аз ще лъскам джама, ти събирай мозъка!
Браво, господа. Може и да се отървете.
Не мога да повярвам, че това е същата кола.
Нека да не почваме още да си лапаме пишките.
Приключихме с първа фаза. Минаваме към втора.
Да почистим и вас.
Събличайте се. - Всичко ли?
По гол гъз.
Бързичко, господа. Имаме около 15 минути,
преди по-добрата половинка на Джими да паркира отпред.
Ама е студено днеска. - Това наложително ли е?
Знаете ли на какво приличате? - Не?
На двама дето току-що са пръснали нечия глава.
Свалянето на кървавите парцали е абсолютно наложително.
Хвърляйте ги в торбата.
Да не вземеш да ги оставиш на боклукчията да ги прибере.
Спокойно, ще си ги приберем. Джими, сапуна.
И така, г-да.
И двамата сте били в пандиза, така че, да си припомним.
Ега ти и студената вода! - Сега ще ви почистим, господа.
Сапунът няма да ви ухапе. - Ей, там по косата има малко.
Хайде, по-живо! Мамка му!
Кърпи.
Вече сте сухи. Дай им дрехите.
Бижу! По-добре няма накъде.
Приличате на... На какво приличат, Джими?
На кретени. Приличат на двама кретени.
Много смешно. Дрехите са твои, тъпако!
Ако се помотаем още, отиваме в пандиза.
А сега, момчета, да се разберем за нататък.
Отиваме в моргата на Джо Звяра.
Джо и дъщеря му Ракел ни влизат в положението.
Мястото е в Северен Холивуд, така че в общи линии,
ще се движим по пътя за там.
Аз ще карам колата с трупа. Джуулс ти си с мен.
Винсънт ти си след нас с моята. Ако по се натъкнем на ченгета,
никой да не шава, преди мен.
Какво казах? - Да не шаваме, преди.
Преди какво? - Преди теб.
Истински Айнщайн.
Ами ти, бе, непохватко? Ще държиш ли пищова в кобура?
Пищовът гръмна сам. С мен няма проблем, обещавам.
Добре, карам доста бързо, така че не изоставай.
Ако ми одраскаш колата, ще трябва да се отърва от два трупа.
Чиба, Рекс!
Готово ли е? - Все едно нищо не е било.
Момчета, това е Ракел. Един ден, това ще бъде нейно.
Здрасти. Какви са тия дрехи? Да не отивате на волейбол?
Ще водя принцесата на закуска. Да ви хвърля? На къде сте?
Редондо. - Ингълууд.
Виждам бъдещето ви! Виждам такси.
И да се преоблечете. Кажи чао, Ракел.
Чао, Ракел. - До скоро, момчета.
И да не щуреете много! - Г-н Уулф,
искам само да кажа, че беше удоволствие за мен.
Наистина. Благодарим ви, г-н Уулф.
Наричайте ме Уинстън.
Виждаш ли? Уважение към по-възрастните.
То ти придава друг образ. - Аз си имам образ.
Това, че си "образ", не значи, че имаш образ.
Да си делнем таксито? - Искам да закуся.
Искаш ли да закусим заедно? - Става.
Не знам защо, но ми се стори европеец.
Колкото аз съм европеец. - Да, де.
Ама видя ли колко беше готин? Беше толкова хладнокръвен.
Даже не се ядоса като се ебаваше с него. Впечатли ме.
Искаш ли бекон? - Не ям свинско.
Да не си евреин? - Не съм. Просто не ям свинско.
Защо? - Прасетата са нечистоплътни.
Не ям нечистоплътни животни. - Ама беконът e вкусен.
Пържолите също.
Плъховете може да са като сладолед, но никога няма да ги опитам.
Прасетата спят и ровят в лайна. Те са мръсни животни.
Няма да ям нещо, което не знае, що е то лайна.
Ами кучето, то си ги яде. - Аз и кучешко не ям.
Да, но смяташ ли, че кучетата са нечистоплътни?
Не бих казал нечистоплътни, но със сигурност са мръсни.
Но кучето има характер, а това вече е друго.
Значи ако прасето имаше характер, нямаше вече да е мизерно животно.
Доста симпатично прасе ще трябва да е.
Ще трябва да е 10 пъти по-готино от Арнолд в оня сериал.
Това беше добро. Хареса ми. Започваш да се поотпускаш малко.
Беше станал един такъв сериозен.
Просто размишлявах. - За какво?
За чудото, дето видяхме. - Дето ти го видя.
Аз видях случайност. - Какво е "чудо", Винсънт?
Божествена намеса. - А тя какво е?
Когато Бог прави от невъзможното възможно.
Но, според мен, тази сутрин не влиза в графата.
Това не е от значение. Не гледаш от правилната страна на нещата.
Господ може да спре куршуми, да направи от "колата" "пепси".
За тия неща не се съди по заслугите.
Независимо дали това, което преживяхме
беше чудо, както си го пише по книгите.
Важното е, че аз усетих Божието присъствие.
Господ се намеси. - Защо?
И мен това ме тормози. Де да знам защо.
Но вече не мога така. - Ама ти си бил сериозен.
Наистина мислиш да се откажеш. - Завинаги ли? О, да.
Мамка му. И какво ще правиш?
Точно върху това размишлявах.
Първо, ще занеса куфарчето на Марселъс.
После, просто ще обикалям Земята.
Как така "ще обикаляш Земята"? - Като Кейн в "Кунгфу".
Ходя насам-натам, случват ми се случки.
И колко мислиш да обикаляш? - Докато Бог не ми каже да спра.
Ами ако не ти покаже. - Ако трябва, ще ходя цял живот.
Решил си да ставаш скитник, значи. - Ще бъда просто Джулс, Винсънт.
Не, ще бъдеш клошар.
Като всички боклуци, дето просят по улиците,
спят по кофите, ядат остатъци.
Имат си име, Джулс. Викат им клошари.
А без работа, къща и пари, ще се превърнеш в скапан клошар.
Точно тук се различаваме, приятелю.
Гарсон! Кафе!
Джулс, това, което се случи сутринта беше странно, признавам.
Но чак пък чудо... - Всичко може да бъде чудо.
Не ми говори така. - Ако отговорът ми те плаши,
спри да задаваш страшни въпроси.
Отивам да се изсера.
Нека те питам нещо. Кога я реши тая? Докато си ядеше кифлата ли?
Ами, да. Хапвах си кифлата, пийвах кафенце,
мислех си за случката, и изведнъж, както казват пияниците,
получих просветление. - Мамка му! Следва продължение.
Обичам те, Тиквичке. - Обичам те, Зайче Байче.
Никой да не мърда! Това е обир!
Ако някой шавне, изтрепвам ви всички до един, копелдаци мръсни!
Сервитьорките, на пода!
Лягай долу!
Ти! Не те виждам. Отивай с мацките ей там, на момента!
Мексиканците, марш от кухнята!
К'во правиш бе? Хипар, нещастен! Лягай долу!
Давайте чантите! - Живо, мамка ви!
Лягайте на шибания под!
Аз съм управителят. Няма проблем.
Проблеми ли ще правиш? - Не, сър.
Проблеми ли каза нещо?
Имаме си герой тука, Зайо! - Гръмни го!
Не се правя на герой, аз съм управителят.
Лягай долу! - Ресторантът е наш!
Вземете, каквото искате.
Говори с клиентите. Кажи им да си траят ще приключим бързо.
Разбра ли? - Да.
Чуйте ме, всички.
Бъдете спокойни и всичко ще свърши след минута!
На пода! Браво.
Добре, слушайте! Ще мина да ви събера портфейлите.
Без приказки. Просто ги слагате в торбата. Ясно ли е?
Питах, ясно ли е? Хубаво! Вадете портфейлите!
Слагай в торбата.
В торбата, казах! - Нямам друго.
Кво чакаш, бе? В торбата.
Събери бакшишите.
Това мобифон ли е? Слагай го вътре.
Бързичко, хайде! Лягайте на пода.
В торбата.
Какво има в куфара? - Гащите на шефа.
Иска ти да го переш? - Иска да са чисти.
Кофти работа имаш. - И аз си мислех същото.
Отвори го. - Няма да стане.
Не те чух добре. - Напротив.
Какво става?
Имаме си смелчага. - Пръсни му главата!
И друг път са ми насочвали в главата пистолет.
Давай куфара, да не ти е за последно.
Не създавайте проблеми. Ще ни избият всичките!
Млъквай бе, шишко! Не си ври носа в чужди работи!
Спокойно, Зайо. Всичко е наред.
Броя до три.
Ако не отвориш куфара, ще те гръмна в сурата.
Разбра ли?
Едно,
две,
три! - Добре, мъжки. Печелиш.
Твой е.
Отвори го.
Какво има там?
Кажи де!
Това, което си мисля ли е? - Позна.
Красиво е. - Кажи де, какво е?
Пусни го или те гръмвам! - Кажи на кучката да кротне.
Кажи: "Кротко, кучко!" - Спокойно!
Успокой кучката! - Успокой се.
Успокой тъпата кучка! - Спокойно, Зайо!
Кажи й, че всичко е наред! - Всичко е наред!
Кажи и да кротне! - Спокойно!
Кажи сега как се казва. - Йоланда.
Йоланда, да не направиш някоя глупост сега?
Да не си му посегнал! - Никой няма да посяга!
Ще бъдем като трите прасенца. А те какви са?
Кажи, Йоланда! Тебе питам! Какви са?
Спокойни. - Точно тъй!
Такива ще сме и ние. Спокойни.
Мъжки, сега ще броя до три.
И като стигна "три", искам да пуснеш пищова
да сложиш ръце на масата и да седнеш.
И като сядаш - спокойно.
Готов?
Едно, две, три.
Пусни го сега! - Йоланда, нали щеше да си кротка!
Като ми крещиш, се изнервям. А като се изнервя, се стряскам.
А като се уплаша, без да искам може да гръмна някой шибаняк.
Само знай, че ако го нараниш, умираш.
Май такава е ситуацията.
Но аз не искам това. Ти също не искаш това.
И симпатягата тук, със сигурност не го иска.
И какво можем да направим?
Нещата стоят така.
Обикновено, досега и двамата да сте гушнали букета,
но ме хващате в преходен период
и не искам да ви убивам, а да ви помогна.
Но куфара не мога да ви дам, защото не е мой.
Освен това, толкова мизерии преживях заради него
и не мога да ти го дам току-така.
Винсънт! Спокойно!
Йоланда, кротко! Спокойно! Още си говорим.
Хайде! Насочи пищова към мен! Точно така.
Винсънт, стой си там. Не прави нищо.
Кажи и пак, че сме наред.
Всичко е наред, Зайо. - Как си, моето момиче?
Пишка ми се.
Искам вкъщи. - Дръж се, душа. Гордея се с теб.
Симпатягата също, почти свършихме. Кажи й, че се гордееш с нея.
Гордея се с теб, Зайо. - Обичам те.
И аз те обичам, Зайо. - Сега.
Потърси в торбата, и намери портфейла ми.
Кой е твоят? - Дето пише "Гадно копеле".
Точно така, този е моят.
Отвори го. Извади парите.
Преброй ги.
Колко са?
Около 1500 долара. - Прибери си ги в джоба. Твои са.
С останалите портфейли и касата правите добър удар, нали така?
Ако дадеш на тоя лигльо $1500, ще го гръмна на общо основание.
Йоланда! Няма да направи нищо! Винс, млъкни, бе, мамка ти!
Хайде, Йоланда! Пистолетът към мен.
Не му ги давам току-тъй, Винсънт. Купувам си нещо.
Знаеш ли какво, мъжки? - Какво?
Животът ти. Давам ти ги, за да не се налага да те очистя.
Четеш ли Библията, мъжки? - Не много често.
Има един пасаж, който съм запомнил. Иезикиил 25:17.
"Пътят на праведния е заобиколен от неправдите на себичните
и тиранията на злите хора.
Блажен е онзи, който от милосърдие и добра воля,
повежда слабите през Долината на Смъртната Сянка.
Защото той е техният пазител и спасител на заблудените им души.
И ще извърша голямо отмъщение с яростни наказания
над всеки, дръзнал да трови и петни Братята Ми!
И ще познаят, че Аз съм Господ,
кога извърша над тях Моето отмъщение".
Рецитирам го от години.
Ако го чуеш, означава, че си пътник.
Не съм се замислял какво значи.
Мислех си, че е нещо страшно, което да кажеш на копелето
преди да му цъфнеш задника. Но тази сутрин се замислих.
Вече си мисля, че може би означава
че ти си "злият човек", а аз съм "праведният",
а г-н Пищовът е "водачът",
който пази праведния ми задник през долината на Смъртната Сянка.
Или пък значи,
че ти си праведният, а аз съм водачът
а целия свят е зъл и себичен.
Това би ми харесало, но не е така.
Истината е,
че ти си "слабият",
а аз съм "тиранията на злите хора".
Но се опитвам, мъжки.
Много силно се мъча да стана "водачът".
Тръгвай.
Мисля, че трябва да си ходим. - Май би било добре.
Сценарист и режисьор КУЕНТИН ТАРАНТИНО
Превод и субтитри: bratchet
Редакция и тайминг: Домани© Translator's Heaven 2014©