TITANIC
13 metri. Ar trebui s-o vedem.
Bine, ridic-o peste balustradă.
OK, Mir2, trecem peste balustradă.
Rămâi cu noi.
OK, linişte. Se filmează.
Văzând-o cum apare din întuneric ca un vas fantomă.
mă tulbură de fiecare dată
Să văd această ruină tristă a imensului vapor, stând aici
unde a aterizat la ora 2:30 în dimineaţa de 15 aprilie 1912
după lunga-i cădere din lumea de deasupra.
Şefule, mănânci rahat cu polonicul.
Coboară şase. Şi iată-ne din nou pe puntea Titanicului
Doua mile şi jumătate în jos
3. 821 metri.
Presiunea exterioară patru tone pe centimetru pătrat.
Hublourile astea au 15 centimetrii grosime şi dacă cedează
"Sayonara" în 2 microsecunde.
Bine, bine gata cu prostiile.
Pune-o pe acoperişul careului ofiţerilor ca şi ieri.
- Sigur. - OK, Mir 2.
Ne-am aşezat pe scara mare. Băieţi, gata de lansare?
Da, Brock-- Îl lansăm pe Dunkin acum. Hai, Charlie.
- Bine, în afară. - Afară.
Bine, Brock, coborâm pe hol.
Am înţeles. Coborâţi şi intraţi pe holul cabinelor de clasa 1.
Vreau să umblăm puţin pe puntea D sala de recepţii şi salonul recepţii.
Am înţeles.
- Dă drumul la cablu. - Dă drumul la cablu.
- Acum stânga, stânga. - Vin în stânga.
Snoop Dog e la mutare.
Coborâm scara.
Bine Lewis, coboară la puntea B. Puntea A.
Căpitane mai vreau nişte fir.
Puntea B, intră acolo intră acolo.
Atenţie la rama uşii. Atenţie la rama uşii.
Am văzut.
Gata, am trecut.
E bine. Calmează-te şefu'.
Fă o rotire. Vino de jur împrejur.
- Cablul s-a terminat căpitane. - Roteşte-te, ai grijă la zid.
Bine, am recepţionat.
Bun aşa, acolo. Acolo. Asta e!
- Uşa de la dormitor. - O văd. O văd.
Am intrat! Am intrat! Am ajuns!
Ăla e patul lui Hockley. Acolo a dormit ticălosul.
Hopa, cineva a lăsat robinetul deschis.
Stai pe loc. Du-te înapoi la dreapta.
Uşa de la garderobă-- apropie-te.
- Ai ochit ceva, şefu? - Vreau să văd ce e dedesubt.
Daţi-mi braţele.
Bun.
- Uşor, să nu se sfărâme. - Bine.
Dă-i înainte. Răstoarn-o. Răstoarn-o. Bun.
Tot aşa, tot aşa. Bun, las-o jos.
Mama, mama, vezi asta şefule?
Băieţi a sosit ziua plăţii.
Ka-ching!
- Am reuşit Bobby. - Este!
Cine-i cel mai bun băieţi? Ziceţi tare!
Tu eşti, Lewis.
- Bobby, dă-mi trabucul. - Ia d-aici.
Deschideţi-l!
Rahat.
Nici urmă de diamant.
Ştii şefule, aceeaşi chestie i s-a întâmplat lui Geraldo
şi nu şi-a mai revenit niciodată.
Închide video-camera.
Brock, partenerii vor să ştie care-i treaba.
Alo, Dave, Barry, salut. Nu era în seif
dar staţi aşa, nu vă faceţi griji.
Mai sunt o grămadă de locuri unde ar putea fi.
La naiba, da! Printre rămăşitele de pe podea în camera mamei, seiful de pe puntea C.
Diplomatul lui Jimmy Hoffa. O grămadă de alte locuri.
Băieţi, trebuie să aveţi încredere în instinctele mele. Ştiu că suntem aproape.
Trebuie să le luăm pe rând.
Stai o secundă.
- Lasă-mă să văd. - Băieţi, s-ar putea să avem ceva aici.
Unde-i fotografia colierului?
Te sun eu înapoi.
Fir-aş...
Vânătorul de comori Brock Lovett este cunoscut pentru recuperarea aurului spaniol.
Bine, bine, îţi dau să mănânci imediat.
Acum a închiriat submarine ruseşti pentru a ajunge
la cea mai faimoasă epavă, cea a Titanicului.
Este acum cu noi live, prin satelit
de pe vasul de cercetări Keldysh din Atlanticul de Nord.
- Hello, Brock. - Hello, Tracy.
Toată lumea cunoaşte povestea Titanicului...
aristocraţia, cvartetul cântând până în ultima clipă.
Dar eu sunt interesat de poveştile nespuse,
secretele ascunse adânc în cala Titanicului.
suntem aici şi folosim roboţi
pentru a pătrunde mai adânc decât oricine în epavă.
Expediţia voastră se află în mijlocul unor mari controverse
asupra drepturilor salvatorilor şi chiar a eticii.
Mulţi vă numesc jefuitori de morminte.
Nimeni nu a numit recuperarea artefactelor din mormântul regelui Tut "jefuire de morminte"
- Ce s-a întâmplat? - Dă-l mai tare dragă.
Am aici experţi de la muzeu care să se asigure
că relicvele sunt păstrate şi catalogate corect.
Priviţi acest desen pe care tocmai l-am găsit:
O bucată de hârtie care a stat sub apă timp de 84 de ani
şi pe care echipa mea a reuşit s-o păstreze intactă.
Ar fi trebuit să rămână pe fundul oceanului nevăzută de nimeni pe vecie?
Fir-aş.
Atenţie, atenţie!...
Brock! Ai un apel prin satelit.
Bobby, lansăm acum. Vezi acele submersibile care intră în apă?
Crede-mă amice. Apelul ăsta nu vrei să-l pierzi.
Sper să merite.
Să vorbeşti mai tare. E... ... mai în vârstă.
Excelent. Brock Lovett la telefon.
- Cu ce vă pot ajuta Doamnă-- - Calvert. Rose Calvert.
Doamnă Calvert?
Mă întrebam dacă aţi găsit deja Inima Oceanului, domnule Lovett.
Ţi-am spus că apelul ăsta nu o să vrei să-l ratezi.
Bine Rose, mi-ai captat atenţia.
Poţi să-mi spui cine e femeia din desen?
Desigur. Femeia din desen sunt eu.
E o mincinoasă!
Vreo nebună în căutare de bani sau publicitate.
Dumnezeu ştie de ce, ca puştoaica aia rusoaică, Anesthesia.
Se apropie!
Rose Dewitt Bukater a murit pe Titanic la vârsta de 17 ani aşa-i?
- Corect. - Dacă ar fi supravieţuit ar fi avut peste 100.
101 luna viitoare.
Bine, deci e o mincinoasă foarte în vârstă.
Deja am cercetat trecutul acestei femei
până în anii 20 pe când lucra ca actriţă.
Actriţă! Iată primul indiciu, Sherlock.
Pe atunci o chema Rose Dawson. Apoi s-a măritat cu tipul ăsta Calvert.
S-au mutat la Cedar Rapids şi i-a turnat doi copii.
Actualmente Calvert e mort şi după câte ştiu, Cedar Rapids la fel.
Şi oricine ştie ceva despre diamant
ar trebui să fie mort sau pe acest vas, dar ea ştie.
Nu prea călătoreşte "uşor" aşa-i?
Doamnă Calvert, sunt Brock Lovett. Bine aţi venit pe Keldysh.
Bine, hai s-o aducem înăuntru.
- Bună, doamnă Calvert. - Bună.
Bine aţi venit pe Keldysh.
Hei! Hei!
Da?
- Vă convine cabina? - Da, da foarte frumoasă.
Aţi cunoscut-o pe nepoata mea Lizzie?
Ea mă îngrijeşte.
Ne-am cunoscut acum câteva minute.
Îţi aminteşti Buni, sus pe punte?
Bună chestie.
Îmi iau pozele cu mine când călătoresc.
Pot să vă mai aduc ceva? Mai doriţi ceva?
Da.
Aş dori să-mi văd desenul.
Louis XVI avea un diamant fabulos
numit Diamantul albastru al Coroanei
dispărut în 1792
cam în acelaşi timp când Louis a pierdut tot ce avea de la gât în sus.
Teoriile spun că diamantul a fost retăiat
în formă de inimă, ajungând să fie cunoscut ca "Inima Oceanului"
Astăzi ar valora mai mult decât Diamantul Hope.
Era o chestie criminal de grea. Nu l-am purtat decât o dată.
Chiar crezi că eşti tu, Buni?
Eu sunt dragă. Nu-i aşa că eram o bucăţică bună?
L-am urmărit după arhivele de la asigurări
N-a fost depusă decât o cerere sub un secret absolut.
Poţi să-mi spui cine a cerut asigurarea, Rose?
Îmi imaginez că cineva pe nume Hockley.
Nathan Hockley corect, comerciantul de oţel din Pittsburg.
Cererea se referea la un colier cu diamant
pe care fiul său Caledon l-a cumpărat pentru logodnica lui - dumneata
o săptămână înainte de a se îmbarca pe Titanic.
Cererea a fost depusă imediat după naufragiu
deci diamantul trebuie să se fi scufundat cu vaporul.
Vezi data?
"14 Aprilie 1912"
Asta înseamnă că dacă bunica ta este cine pretinde că este
purta diamantul în ziua în care Titanicul s-a scufundat.
Şi asta te face noul meu prieten bun.
Acestea sunt unele din lucrurile recuperate din cabină.
Asta a fost a mea.
Extraordinar!
Şi arată la fel ca atunci când am văzut-o ultima dată.
Imaginea însă s-a schimbat un pic.
sunteţi gata să mergeţi înapoi pe Titanic?
Bun, aşa stă treaba. Loveşte icebergul cu babordul, corect?
Se freacă de iceberg găurindu-se ca un cod morse punct-punct-punct
pe o latură, sub linia de plutire.
Apoi compartimentele din faţă încep să se inunde.
Apoi, pe măsură ce nivelul apei creşte se scurge peste pereţii de separare
care, din păcate, nu se ridică mai sus de puntea E.
Pe măsură ce prova se scufundă, pupa se ridică
încet la început, apoi mai repede şi mai repede până când
tot fundul atârnă în aer, şi vorbim de un fund mare.
E vorba de 20.000-30.000 tone!
Iar carena nu e concepută să reziste la aşa o solicitare şi deci ce se întâmplă?
Se rupe până la chilă
Iar pupa cade înapoi.
Pe măsură ce prova se scufundă pupa ajunge la verticală şi se rupe.
Pupa continuă să plutească asemeni unui dop
pentru vreo doua minute, se inundă şi în final se scufundă pe la 2:20 a. m.
2 ore şi 40 de minute după impact.
Prova planează şi aterizează la o depărtare de o jumătate de milă
mergând cu 20-30 de noduri până se izbeşte de fundul oceanului.
Marfă, ai?
Mulţumesc pentru această splendidă analiză criminalistică domnule Bodine.
Bineînţeles realitatea diferă
oarecum.
Vreţi să ne-o împărtăşiţi şi nouă?
- Trebuie să se odihnească. - Nu.
- Haide Buni! - Nu!
Casetofonul!
Povesteşte-ne Rose.
Au trecut 84 de ani.
Bine. Încearcă să-ţi aminteşti orice.
Vreţi să auziţi sau nu domnule Lovett?
Au trecut 84 de ani...
dar încă mai simt mirosul vopselei proaspete.
Porţelanurile n-au fost folosite.
În cearşafuri nu dormise nimeni.
Titanicul era supranumit "Vaporul de vis"
şi aşa şi era, de-adevărat.
Pasagerii de clasa a treia cu tichetul de îmbarcare
pe aici vă rog, la coada asta. - Aici.
Imensă barcă, nu?
- Tati, e un vas. - Ai dreptate.
Nu înţeleg ce atâta agitaţie în jurul lui.
Nu pare mai mare ca Mauritania.
Poţi fi blazată de orice, Rose, dar nu de Titanic.
Este cu 30 metri mai lung decât Mauritania şi de departe mai luxos.
Fiica ta este foarte greu de impresionat Ruth.
Deci ăsta-i vaporul despre care se spune că e de nescufundat.
Este de nescufundat. Domnul însuşi nu l-ar putea scufunda.
Sir, trebuie să vă verificaţi bagajele la terminalul principal.
- În direcţia aceea, sir. - Îmi pun încrederea în tine, bunul meu domn.
- Ia legătura cu omul meu. - Da sir, cu plăcere, sir.
- Orice doriţi. - Da, da, bine.
Toate cuferele din maşina asta
12 de aici şi seiful...
la apartamentul format din camerele B-52, 54, 56.
Doamnelor...
ar fi bine să ne grăbim.
- Haina mea? - E la mine.
Toţi pasagerii de la clasa a 3-a să vină aici la controlul sanitar.
Capul sus!
Bine aţi venit la bord. Bine aţi venit pe Titanic.
Pentru toţi ceilalţi era "Vaporul de Vis".
Pentru mine era un vapor de sclavi
care mă ducea înapoi în America, în lanţuri.
Pe dinafară eram aşa cum ar trebui să fie o fată bine-crescută.
Pe dinăuntru, urlam.
Jack, ai înnebunit. Ai pariat tot ce aveam.
Când nu ai nimic, nu ai nimic de pierdut.
Sven?
Şi acum, momentul adevărului.
Viaţa cuiva se va schimba. Fabrizio?
Nimic, nimic.
- Olaf? - Nimic.
Sven?
Mmm. Doua perechi.
Îmi pare rău, Fabrizio.
Ce "îmi pare rău"? Du-te-n... . ! Ai pariat toţi banii.
Îmi pare rău, dar nu o să-ţi mai vezi mama o bună bucată de vreme
pentru că plecăm în America.
- Ful, băieţi. - Uau!
- Este! - Dumnezeule, mulţumesc!
- Haide. - Fiu de căţea!
Mă duc acasă!
- Mă duc acasă. - Plec în America.
Nu băiete. Titanicul pleacă în America în cinci minute.
- Haide, haide. Aici. - Să mergem.
Călătorim în stil mare acum. Suntem doi tipi bine.
Aproape un cuplu regal, băiete.
Vezi, ăsta-i destinul meu!
Cum ţi-am spus, mă duc în America să fiu milionar.
Hei, hei! - Ticălosule!
- Eşti nebun! - Poate, dar biletele sunt la mine.
- Hai, credeam că te mişti mai repede. - Aşteaptă!
Stai, stai!
Suntem pasageri. Pasageri.
Aţi fost la inspecţie?
Bineînţeles. Oricum nu avem păduchi.
- Suntem americani, amândoi. - Bine, urcaţi.
Suntem cei mai norocoşi fii de căţea din lume, ştii asta?
La revedere!
- Cunoşti pe cineva? - Bineînţeles că nu. Dar nu contează.
La revedere! O să-mi lipsiţi!
La revedere! N-o să vă uit niciodată.
Tot înainte.
360, 360.
Scuzaţi-mă doamnă.
Oh, aici. Hei, ce mai faci?
Jack. Mă bucur să te cunosc.
Eu sunt Jack Dawson. Mă bucur să te cunosc.
Ce mai faci? Cine a zis că dormi sus?
Aceasta e puntea de promenadă particulară, sir.
Mai doriţi şi altceva?
- Hm. - Mă scuzaţi.
- Ăsta? - Nu, are prea multe feţe pe el.
Ăsta.
Vreţi să le scoateţi pe toate doamnă?
Da, ne trebuie nişte culoare în camera asta.
Puneţi-l acolo în debara.
Doamne, iar astea pictate cu degetele. Risipă de bani.
Diferenţa dintre gustul lui Cal şi al meu în materie de artă este că eu am.
sunt fascinante, parcă ai fi în vis sau aşa ceva.
- Adevărat dar ilogic. - Care-i numele artistului?
- Picasso şi mai nu-ştiu-cum. - "Picasso şi mai-nu-ştiu-cum. "
N-o să se îmbogăţească. Nu, nu, crede-mă.
- Puneţi-l pe Degas în dormitor. - Cel puţin a fost ieftin.
Ah, ăla în debara.
La Cherbourg, s-a îmbarcat o femeie pe nume Margaret Brown.
Pe care toţi o numeam Molly.
Istoria o va numi "Molly Brown cea de nescufundat"
Fiule, n-aveam de gând să te aştept toata ziua.
Poftim, crezi că te descurci?
Soţul ei a strâns aur undeva în Vest
şi era ceea ce mama numea parvenită.
până a doua zi după masă ne îndepărtam de vestul coastei Irlandei
iar în faţa noastră se întindea oceanul.
Du-o pe mare domnule Murdoch.
- Să-i dăm bice. - Da, sir.
- Toata viteza înainte, domnule Moody. - Am înţeles, sir.
- Toata viteza înainte. - Toata viteza înainte!
Haideţi băieţi. Să mergem.
Cât arată?
Bine, să-i dăm bătaie!
Toata viteza înainte!
21 de noduri, sir.
Hei, uite, uite, uite! Uite, uite!
Îi vezi?
Încă unul. Îl vezi?
Uită-te la celalalt. Ce săritură!
Pot vedea deja Statuia Libertăţii deja!
Bineînţeles foarte mică.
Sunt regele lumii!
Este cel mai mare obiect mobil din lume
creat vreodată de mâna omului.
Şi maestrul constructor, domnul Andrews aici de faţă,
l-a proiectat de la chilă până sus.
Bine, eu l-am pus pe picioare
dar ideea i-a aparţinut domnului Ismay.
Şi-a imaginat un vapor atât de uriaş ca dimensiuni şi lux
încât supremaţia lui să nu poată fi contestată.
Şi iată-l, devenit realitate.
Ascultă, ascultă.
Ştii că nu-mi place, Rose.
Ştie.
Amândoi vom servi miel, mai crud, cu puţin sos de mentă.
Îţi place mielul nu-i aşa scumpete?
O să-i tai şi mielul în bucăţele, nu, Cal?
A cui a fost ideea cu "Titanic"?
- A ta, Bruce? - De fapt, da.
Am vrut să-i sugerez imensitatea iar mărimea înseamnă stabilitate
lux, şi mai presus de toate, forţă.
Aţi auzit de Dr. Freud, domnule Ismay?
Ideile lui privind interesul masculin asupra mărimii
s-ar putea să vă intereseze.
- Ce te-a apucat? - Mă scuzaţi.
- Îmi cer scuze. - E ca o armă încărcată, Cal.
- Sper să ştii s-o mânuieşti. - Ei, cred că e cazul...
să-i cenzurez lecturile, nu-i aşa doamnă Brown?
Freud-- cine-i? E un pasager?
Face valurile alea, le face să se învârtă.
Fain vapor ai?
- Da, e irlandez. - Englezesc, nu?
Nu, a fost construit în Irlanda. 15.000 de irlandezi l-au construit.
Solid ca o stâncă. Mâini mari, irlandeze.
Tipic. Câinii de la clasa 1-a vin aici să se uşureze.
Ca să nu uităm care ne e locul pe scara socială.
De parcă am putea uita?
- Eu sunt Tommy Ryan. - Jack Dawson.
- Salut. - Fabrizio.
Salut. Câştigi ceva din desenele tale?
Las-o baltă băiete. Nici dacă îngeri ar zbura din tine
n-ai avea loc în jurul ei.
- Mă laşi în pace? - Sper că eşti mândră de ce-ai făcut.
Mi-am văzut întreaga viaţă de parcă deja aş fi trăit-o
un şir întreg de petreceri şi dansuri
iahturi şi meciuri de polo
aceiaşi oameni în preajmă, aceleaşi bârfe.
Mă simţeam ca pe marginea unei prăpastii
şi nimeni care să mă tragă înapoi
nimănui să-i pese sau măcar să remarce.
Nu o face.
Dă-te înapoi.
Nu te apropia.
Haide. Dă-mi doar mâna. Te trag eu înapoi.
Nu! Rămâi unde eşti. Vorbesc serios.
O să-mi dau drumul.
Nu, n-o să-ţi dai.
Cum adică "nu, n-o să-ţi dai"?
Nu-mi spune tu ce o să fac sau n-o să fac. Nu mă cunoşti.
Ai fi făcut-o deja.
Îmi distragi atenţia. Pleacă!
Nu mai pot. Acum sunt implicat.
Dacă îţi dai drumul va trebui să sar după tine.
Nu fi absurd. Ai putea să mori.
- Sunt un bun înotător. - Numai căzătura şi te-ar omorâ.
- O să doară. - N-am spus că nu doare.
Ca să-ţi spun adevărul mă îngrijorează mai mult
apa care este atât de rece.
- Cât de rece? - Gheaţă.
Poate un grad doua mai mult.
Ai fost...
vreodată în Wisconsin?
Ce!?
Pai acolo sunt cam cele mai reci ierni.
Am crescut acolo în apropiere de Chippewa Falls.
Îmi amintesc, eram copil, şi cu tatăl meu am plecat să pescuim la copcă
pe lacul Wissota.
Pescuitul la copcă e... ...
Ştiu ce-i pescuitul la copcă!
Pardon.
Pari mai mult tipul de fată care stă în casă.
Deci, oricum...
am căzut prin gheaţa subţire
şi-ţi spun...
apa era aşa rece, că acolo jos
te izbeşte ca o mie de cuţite înjunghiindu-te în tot corpul.
Nu poţi respira, nu poţi să gândeşti
la nimic altceva decât la durere.
De aia nu mă bucură ideea să sar după tine.
După cum îţi spuneam...
N-am de ales.
Aşa că în secret sper că o să vii înapoi peste balustradă
să scap de grija asta.
Eşti nebun.
Aşa-mi spun toţi, dar, cu tot respectul domnişoară
nu eu sunt cel care atârnă de fundul unui vas.
Haide.
Hai, dă-mi mâna. Nu vrei să faci asta.
Sunt Jack Dawson.
Rose Dewitt Bukater.
O să trebuiască să mi-l scrii.
Haide.
Te-am prins! Haide.
Haide!
Ajutor! Vă rog!
- Te rog, ţine-mă! - Ascultă. Ascultă-mă.
Te ţin. N-o să-ţi dau drumul. Acum ridică-te. Haide.
Haide. E bine aşa.
Poţi s-o faci.
Te-am prins.
Ce se întâmplă aici?
Înapoi! Şi nu te mişca!
- Chemaţi-l pe maistrul armurier! - Doreşti un coniac?
E inacceptabil! Cum ţi-ai imaginat că poţi
că poţi să-ţi pui mâinile pe logodnica mea?
- Uită-te la mine, împuţitule! - Cal...
- Ce credeai că faci? - Cal, opreşte-te.
- A fost un accident. - Un accident?
Da. O prostie.
M-am aplecat, şi am alunecat.
M-am aplecat prea tare ca să văd a...
a... a... a... a...
- Elicele? - Elicele şi am alunecat.
Şi aş fi căzut peste bord dar domnul Dawson m-a salvat
fiind şi el în pericol de a cădea.
Ai vrut să vezi... A vrut să vadă elicele.
Cum va spuneam, femeile şi tehnica n-au nimic în comun.
Aşa s-a întâmplat?
Da, da, cam aşa a fost.
Atunci băiatul e un erou. Bravo băiete. Bună treabă.
Deci toate sunt bune şi ne putem întoarce la coniac, nu?
Uită-te la tine. Eşti îngheţată. Haide să intrăm.
Poate o mică atenţie pentru băiat.
Bineînţeles. Domnule Lovejoy, cred că 20 ajung.
Atâta merită salvarea femeii pe care o iubeşti?
Rose e nemulţumită. Ce-aş putea face?
Ştiu.
Poate vă face plăcere să luaţi cina cu noi mâine seara
şi să ne încântaţi cu povestea dumneavoastră plină de eroism.
Bineînţeles, puteţi conta pe mine.
Bine, rămâne stabilit.
Ar trebui să fie interesant. Mmm.
Pot să vă cer o... ţigară?
Ar fi bine să ţi le legi!
Foarte interesant.
Domnişoara alunecă pe neaşteptate dar tu ai avut timp
să-ţi scoţi geaca şi să te descalţi.
În ultima vreme ai fost melancolică.
Nu pretind că înţeleg de ce.
Intenţionam să păstrez asta
până la petrecerea de logodnă
de săptămâna viitoare.
Dar în seara asta m-am răzgândit.
Doamne Dumnezeule.
Ca să-ţi aducă aminte ce simt pentru tine.
- E un... - Diamant? Da.
56 carate mai exact.
I-a aparţinut lui Louis al XVI-lea
Şi a fost numit "Le Coeur De La Mer".
"Inima Oceanului".
Da.
E copleşitor.
Ei bine, este de rang regal.
Noi suntem de rang, Rose.
Ştii, nu există nimic în lumea asta pe care să nu pot să ţi-l ofer.
Nu ţi-aş ascunde nimic
dacă nici tu nu mi-ai ascunde nimic.
Acum deschide-ţi inima, Rose.
Eu am fost pe picioarele mele de la 15 ani când ai mei au murit.
Şi nu am avut fraţi sau surori
sau alte rude apropiate în acea parte a ţării.
Aşa că am plecat de acolo şi de-atunci nu m-am mai întors.
Ai putea să mă numeşti păpădie purtată de vânt.
Ei bine, Rose...
ne-am plimbat o jumătate de milă în jurul punţii
discutând de cat de frumoasă e vremea şi despre copilăria mea
dar recunosc că nu de aceea ai venit să-mi vorbeşti, aşa-i?
- Domnule Dawson, --- - Jack.
Jack...
Vroiam să-ţi mulţumesc pentru ce ai făcut.
Nu numai pentru că m-ai... ridicat dar şi pentru discreţie.
Cu plăcere.
Îmi dau seama ce gândeşti.
Sărmana fată bogată. Ce ştie ea de sărăcie?
Nu. Nu, nu la asta mă gândeam.
Mă gândeam ce s-a întâmplat cu aceasta fată ca
să creadă că nu are altă cale de scăpare?
Păi, ---
Totul.
Întreaga lume şi toţi oamenii din ea
inerţia vieţii mele în scurgerea ei
şi eu, neavând puterea de a o opri.
Dumnezeule! Uită-te la chestia aia.
Te-ai fi dus ca toporul la fund.
500 de invitaţii duse pe apa sâmbetei.
Toată înalta societate din Philadelphia va fi acolo
iar eu mă simt de parcă...
aş sta în mijlocul unei camere supraaglomerate
urlând din străfundul plămânilor şi nimeni nu dă doi bani.
Îl iubeşti?
- Pardon? - Îl iubeşti?
Eşti extrem de nepoliticos. N-ar trebui să mă întrebi aşa ceva.
Păi e o întrebare simplă. Îl iubeşti pe tip sau nu?
Nu e o conversaţie potrivită.
De ce nu răspunzi pur şi simplu la întrebare?
E absurd. Nu mă cunoşti, iar eu nu te cunosc
iar aceasta discuţie nu are loc.
Eşti nepoliticos şi ar fi timpul să plec.
Jack. Domnule Dawson, mi-a făcut plăcere.
Intenţionam să-ţi mulţumesc, şi ţi-am mulţumit...
- Şi m-ai insultat. - Ei bine, meritai.
- Sigur. - Sigur.
- Parcă plecai. - Plec.
Eşti stresant.
Ia stai.
Nu eu trebuie să plec. Asta e partea mea de vapor. Tu să pleci.
Oho, ia te uită.
Acum cine e nepoliticos?
Ce-s prostiile alea care le cari cu tine?
Deci, eşti un fel de artist sau ce?
Ei, dar sunt chiar bune.
Sunt-- Sunt chiar foarte bune.
Jack, sunt formidabile.
Cei din vechiul Paris nu spuneau aşa.
Paris! Eşti cam plimbăreţ pentru un sărac--
Aaa. . pentru o persoană cu resurse limitate.
Haide, poţi să spui, pentru un sărăntoc.
Ei, ei.
Şi-au fost desenate după modele vii?
Ei bine, asta e unul din aspectele pozitive ale Parisului--
Multe fete dispuse să se dezbrace.
Ţi-a plăcut femeia asta.
Ai folosit-o de mai multe ori.
Ei bine, avea nişte mâini superbe, vezi?
Cred că ai fost îndrăgostit de ea.
Nu, nu, nu, nu, nu. Doar de mâinile ei.
Era o prostituată fără un picior.
Vezi?
Oh!
Şi, în plus, avea un simţ al umorului... .
Oh, această femeie...
obişnuia să stea la bar în fiecare seară
purtând toate bijuteriile
aşteptându-şi dragostea de mult risipită.
I se spunea Madame Bijou.
Îi vezi hainele mâncate de molii?
Jack, eşti înzestrat cu un dar.
Cu adevărat. Tu vezi oamenii.
Te văd pe tine.
Şi?
N-ai fi sărit.
Dar scopul universităţii este să-ţi găseşti un soţ potrivit.
Rose a făcut deja asta.
Uite, vine femeia aia, Brown.
Repede, să ne ridicăm înainte să se aşeze lângă noi.
Bună, fetelor. Speram să vă prind la ceai.
Ne pare rău, tocmai am terminat.
Eu şi contesa tocmai plecam să dăm o raită pe punte.
Bună idee. Trebuie să mă pun la curent cu ultimele bârfe.
Contesă.
Deci, încă nu ai pornit ultimele patru boilere?
Nu, nu văd rostul. Ritmul nostru e foarte bun.
Presa cunoaşte mărimea Titanicului.
Acum vreau să-i uimesc cu viteza lui.
Trebuie să le dăm un subiect nou.
Voiajul inaugural al Titanicului trebuie să ţină prima pagină.
Domnule Ismay, aş prefera să nu forţăm motoarele
până nu sunt bine rodate.
Bineînţeles, eu sunt doar un pasager.
Rămâne treaba voastră, a ofiţerilor să decidă ce e mai bine.
Dar ce final glorios
dacă am ajunge la New York marţi seara, să-i surprindem pe toţi.
Să fim în ziarele de dimineaţă. Să te retragi cu o lovitură, E. J. ?
Ei bine, o vreme am lucrat pe un pescador în Monterey.
Apoi m-am dus la Los Angeles la un debarcader în Santa Monica
şi am început să fac portrete pentru 10 cenţi bucata.
De ce nu pot să fiu ca tine, Jack-- să pot pleca
oricând doresc?
Spune-mi că vom merge odată acolo, la acel debarcader
chiar dacă rămâne doar o vorba goală.
Nu, chiar vom merge.
Vom bea bere ieftină. Ne vom da în Montagne-russe până vom vomita.
Apoi vom călări pe plajă prin valuri.
Dar va trebui s-o faci ca un cowboy adevărat. Nu chestia aia cu călăritul pe-o parte.
- Vrei să zici cu câte un picior pe fiecare parte? - Da.
- Poţi să-mi arăţi? - Bineînţeles... dacă vrei.
- Învaţă-mă să călăresc ca un bărbat. - Şi să mesteci tutun ca un bărbat.
Şi să scuip ca un bărbat.
Nu te-au învăţat chestia asta la şcoala de domnişoare?
- Nu. - Bine, haide să-ţi arăt.
S-o facem. Îţi arăt eu cum. Haide.
Jack, nu! Jack, nu!
Stai, Jack. Nu, Jack. N-aş putea, Jack.
Fii atentă.
- E dezgustător! - Foarte bine, e rândul tău.
Asta a fost jalnică!
Haide, trebuie să-ţi iei avânt, înţelegi?
Ia-ţi avânt. Foloseşte-ţi braţele, arcuieşte-ţi gâtul.
- Ai văzut ce distanţă? - Mm-hmm.
Bun, dă-i drumul.
- A fost mai bine. Dar trebuie să mai exersezi. - Chiar?
Trebuie să ţi-o pregăteşti să aibă greutate, înţelegi?
Trebuie să...
Mamă.
Ţi-l prezint pe Jack Dawson?
Încântată, bineînţeles.
Celelalte erau curtenitoare şi curioase
în privinţa omului care mă salvase
dar mama l-a privit ca pe o insectă--
o insectă periculoasă care trebuie strivită imediat.
Ei bine, Jack, pari a fi cel mai potrivit om să-l ai lângă tine la ananghie.
De ce trebuie oare să anunţe masa de parcă ar fi atacul cavaleriei?
Mergem să ne îmbrăcăm, mamă?
Ne vedem la cină, Jack.
Ei, băiete? Băiete!
Ai cea mai vagă idee ce faci?
Nu tocmai.
Ei bine, te pregăteşti să intri în gaura şarpelui.
Cu ce ai de gând să te îmbraci?
Mă gândeam. Haide.
Aveam dreptate.
Tu şi cu băiatul meu purtaţi acelaşi număr.
Foarte aproape.
Străluceşti ca o monedă nouă.
Bună seara domnule.
Bună seara.
Bună.
Ştiţi că în acest vapor există câteva tone
de oţel Hockley?
- Hmm. În ce parte? - În cele mai importante, bineînţeles.
Deci ştim pe cine să dăm vina în caz de ceva.
- Unde e fiica mea? - Oh, vine imediat.
- Uite-o pe contesă. - Bună, draga mea.
- Bună seara, Cal. - Mă bucur să vă văd.
Am văzut asta la cinematograf odată şi de atunci mi-am dorit s-o fac şi eu.
Ne vedem la cină.
Dragă? Ţi-l aminteşti pe domnul Dawson.
Dawson?
Uimitor. Aproape ai putea trece drept un gentleman.
- Aproape. - Extraordinar.
Draga mea, e o plăcere să te revăd.
Ce călătorie extraordinară.
- E nebun, aşa-i - Îmi place parfumul tău.
Uite-o pe contesa de Rothes.
Iar acela este John Jacob Astor-- cel mai bogat om de aici.
Micuţa lui soţie, Madeleine, e de vârsta mea şi e într-o situaţie... delicata.
Vezi cum încearcă s-o ascundă?
- Ce mai scandal. - Hmm.
Iar acela e Benjamin Guggenheim şi amanta lui Madame Aubert.
Doamna Guggenheim e acasă cu copii, bineînţeles.
Iar acolo sunt Sir Cosmo şi Lucille Lady Duff-Gordon.
Creatoare de lenjerie excentrica, printre alte talente ale ei.
Foarte cunoscută în mediile regale.
Felicitări, Hockley. E splendidă.
Ei, mulţumesc.
- Vrei să însoţeşti o doamnă la cină? - Bineînţeles.
Dulceaţă?
- Dulceaţă. - Nu-i mare lucru de capul lor, aşa-i Jack?
Aminteşte-ţi că iubesc banii aşa că prefă-te că ai o mină de aur...
şi eşti de-al lor.
- Hei, Astor! - Bună, Molly. Mă bucur să te văd.
J. J. Madeleine, Ţi-l prezint pe Jack Dawson.
- Ce mai faceţi? - Mă bucur să vă cunosc.
Bună, Jack. Eşti dintre Dawsonii din Boston?
Nu--Dawsonii din Chippewa Falls de fapt.
Oh, da. Da.
Probabil era stresat, dar n-a arătat-o.
Ceilalţi au presupus că era de-al lor--
Îmbogăţit de pe urma cailor ferate.
Bani proaspeţi, bineînţeles dar de-al lor.
Mama bineînţeles era, ca de obicei, contra.
Povesteşte-ne despre condiţiile de cazare la clasa a 3-a domnule Dawson.
Am auzit că pe acest vapor sunt excelente.
Cele mai bune pe care le-am văzut, D-na. De-abia zăreşti vreun şobolan.
Domnul Dawson ni s-a alăturat de la clasa a 3-a.
I-a fost de un oarecare ajutor logodnicei mele aseară.
S-a dovedit că domnul Dawson este un artist bun.
A fost atât de amabil să-mi arate câteva din lucrările lui astăzi.
Rose şi cu mine avem concepţii diferite despre ceea ce înseamnă arta.
Nu mă refer la operele dumneavoastră sir.
Pe hârtie îmi aparţine
dar în ochii Domnului Titanicul aparţine lui Thomas Andrews.
Toate astea sunt pentru mine?
Ia-le din afara spre interior.
Cunoaşte şi ultimul şurub aşa-i, Thomas?
- Vasul dumneavoastră e cu adevărat o minunăţie. - Mulţumesc, Rose.
- Cum doriţi caviarul, sir? - Nu doresc caviar, mulţumesc.
Nu prea mi-a plăcut niciodată.
Şi unde locuiţi mai exact, domnule Dawson?
Ei bine, momentan adresa mea este R. M. S. Titanic.
După aceea, mă las în mâinile lui Dumnezeu.
Şi cum de ai mijloacele de a calatori?
Îmi croiesc drum din loc în loc--
pe tot felul de vase.
Dar biletul pe Titanic l-am câştigat
cu o mână norocoasa la poker.
O mână foarte norocoasa.
- Toată viaţa e un joc de noroc. - Mmm.
Un bărbat adevărat îşi face norocul cu mâna lui, Archie.
- Aşa e, Dawson? - Mmm.
Şi-ţi place aceasta existenţă dezrădăcinată?
Ei bine doamnă, îmi place.
Vreau să spun că am cu mine tot ceea ce mi-e necesar.
Am aer în plămâni şi câteva foi albe de hârtie.
Vreau să spun ca-mi place să mă trezesc dimineaţa şi să nu ştiu ce se va întâmpla
pe cine voi întâlni, sau unde voi ajunge.
Chiar noaptea trecuta, dormeam sub un pod iar acum sunt aici
pe cel mai mare vapor din lume servind şampanie cu nişte oameni fini.
As mai dori putina.
Consider că viaţa e un dar, şi nu intenţionez s-o risipesc.
Nu ştii ce noroc ai data viitoare.
Înveţi să iei viaţa aşa cum e. Prinde, Cal.
Pentru ca fiecare zi să conteze.
Bine spus, Jack.
Să conteze.
- Să conteze. - Bravo.
Domnul Brown nu ştia că ascunsesem banii în cămin.
Aşa că vine acasă beat ca un porc, şi aprinde focul.
Vor urma coniacurile în fumoar.
Ei bine, domnilor, mă acompaniaţi la un coniac?
Acum se vor retrage într-un nor de fum felicitându-se reciproc
că sunt stăpânii universului.
Doamnelor, vă mulţumim pentru compania voastră plăcută.
Rose pot să te însoţesc înapoi în cabină?
- Nu, mai rămân. - Poftim, Molly.
Ne însoţeşti, Dawson?
Doar nu vrei să rămâi aici cu doamnele, nu?
Nu, mulţumesc. Trebuie să mă întorc.
- Ah. - E mai bine aşa.
Se vor discuta afaceri, politică--
N-o să te intereseze.
Dar, Dawson, frumos din partea ta că ai venit.
Jack, chiar trebuie să pleci?
E timpul să mă întorc să vâslesc alături de ceilalţi sclavi.
Noapte bună, Rose.
Vrei deci să vii la o petrecere adevărată?
Pot să-mi pun mâna aici? Bine.
- Tal la frikken svenska? - Ce?
Nu înţeleg.
Hei! Bravo, bravo!
- Mulţumesc. Hai băieţi. - Să-i dăm drumul!
Acum o să dansez cu ea, bine?
- Haide. - Ce?
- Vino cu mine. - Ce? Jack--Jack, stai!
Nu pot să fac asta.
Va trebui să stai mai aproape.
Aşa.
Tot tu eşti preferata mea, Cora.
- Nu ştiu paşii. - Nici eu.
Dă-ţi drumul. Nu te gândi.
Hei.
Jack, stai Jack, stai! Stai! Opreşte-te, Jack!
Ba-ba-ba.
Stai! - Hei! Hei!
Ura! - Jack, nu!
Uau!
... jurisdicţia legii Sherman aşa vor argumenta avocaţii mei.
Aşa a spus Rockefeller dar curtea suprema n-o s-o înghită.
Ce? Crezi că o fată de la clasa 1 nu e în stare să bea?
Dispari de aici.
Eşti bine?
N-am nimic.
Două din trei, Două din trei.
Deci...
vă credeţi mari şi tari?
Să vă văd făcând asta.
Ţine-mi te rog, Jack. Ţine-o sus.
Uau!
- Iisus, Maria şi Ion! - Eşti în regulă?
N-am mai făcut-o de ani de zile.
Dedicaţie pentru Maggie, băieţi. Încurajaţi-o! Haide!
Ho!
Cafea, sir?
Speram să treci pe la mine aseară.
Am fost obosită.
Destrăbălarea de pe puntea de jos a fost probabil epuizantă.
Văd că ţi-ai trimis gorila după mine. Ce tipic.
De-acum n-ai să te mai comporţi aşa Rose. Înţelegi?
Nu sunt un maistru din topitoriile tale căruia să-i dai ordine.
sunt logodnica ta.
Logodnica mea? Logodnica?!!
Da, eşti, şi îmi eşti şi soţie!
Soţia mea în realitate chiar dacă nu după lege şi deci ai să mă cinsteşti.
Mă vei cinsti aşa cum o soţie trebuie să-şi cinstească soţul.
Pentru că n-o să mai fiu făcut de râs, Rose.
E ceva neclar?
- Nu. - Bine.
Scuză-mă.
Miss Rose!
- Am avut un mic... . accident. - E totul în regula, D-ra Rose.
- Totul e-n regulă. - Îmi pare rău, Trudy.
Să te ajut. Nu e nevoie, doamnă.
- Ceai, Trudy. - Da, doamnă.
N-ai să-l mai vezi pe băiatul ăla, ai înţeles?
- Rose, îţi interzic. - Oh, mamă, încetează.
O să-ţi curgă sânge din nas.
Nu ne jucăm.
Situaţia noastră e precară. Ştii că nu mai avem bani.
Ştiu că s-au dus toţi.
Mi-o aminteşti în fiecare zi.
Tatăl tău ne-a lăsat moştenire o grămadă de datorii ascunse sub un nume bun.
Numele acesta e singura carte pe care o putem arunca în joc.
Nu te înţeleg. Alegerea lui Hockley e nemaipomenită.
- Ne va asigura supravieţuirea. - Cum poţi lăsa totul pe umerii mei?
- De ce eşti aşa egoistă? - Eu sunt egoistă?
Vrei să mă vezi ajunsă servitoare?
Asta îţi doreşti?
Să ne vezi lucrurile vândute la licitaţie?
Amintirile, spulberate în vânt?
Dar nu e cinstit.
Bineînţeles că nu e cinstit.
Suntem femei.
Opţiunile noastre nu sunt uşoare.
Hm?
- Bună, domnule Andrews. - Bună, Jack.
- Sir. - Trebuie să-i vorbesc cuiva o secundă.
Nu trebuia să fiţi aici.
Am fost aici aseară. Nu vă mai amintiţi?
Nu, mă tem că nu. Acum vă veţi întoarce.
El o să vă spună. Trebuie... . Trebuie doar... .
Domnul Hockley şi doamna Dewitt Bukater
îţi mulţumesc pentru ajutor.
M-au rugat să-ţi ofer uh... această mulţumire.
- Nu-ţi vreau banii. Vă rog, doar - Şi să-ţi amintesc...
că ai un bilet la clasa a 3-a
şi că prezenţa ta aici nu e oportună.
Vă rog, vreau doar să vorbesc cu Rose pentru...
Domnilor, vreţi să aveţi grijă ca domnul Dawson să se întoarcă la locul lui
şi să rămână acolo?
Da, domnule. Haide, mişcă.
De ce aveţi doua timone?
Pe aceasta o folosim numai în apropiere uscatului.
Scuzaţi-mă, sir. Încă o alertă de gheaţă. Asta e de pe Noordam.
Mulţumesc, Sparks.
Oh, nici o grijă. E normal în perioada asta a anului.
De fapt am accelerat.
Tocmai am dat ordin să se aprindă ultimul boiler.
Bine fiule, ţine-l strâns aşa cum ţi-am arătat.
Aşa, acum dă-i drumul.
- A fost bine? - Chiar foarte.
Excelent, fiule
Domnule Andrews, dacă-mi permiteţi...
Am făcut un calcul în memorie şi dacă înmulţim numărul de bărci de salvare
cu capacitatea fiecăreia, scuzaţi-mă
dar se pare că nu este loc pentru toata lumea de la bord.
De fapt, cam pentru jumătate.
Rose, nu-ţi scapă nimic? De fapt am pus aceşti noi scripeţi
care mai pot lua un rând de bărci în plus de cele vechi
dar unii au considerat ca puntea va fi prea aglomerata
şi le-au îndepărtat.
Risipa de spaţiu pe un vapor care nu se poate scufunda.
Dormi liniştită, tânără Rose. Ţi-am construit un vapor rezistent.
El e barca de salvare.
Să continuăm. Următoarea oprire, sala motoarelor.
Vino.
Jack, nu se poate. Nu te pot întâlni.
- Trebuie să-ţi vorbesc. - Nu, Jack, nu.
Jack, sunt logodită.
Mă mărit cu Cal. Îl iubesc pe Cal.
Rose, cu tine viaţa nu-i o bagatelă.
Bine, pe dinafară eşti o fetişcană răsfăţată
dar în realitate eşti cea mai minunata, uimitoare
fantastică fată-- femeie-- pe care am cunoscut-o şi...
- Jack, eu... - Nu, lasă-mă să termin.
Eşti, eşti uimi--
Nu sunt tâmpit. Ştiu cum se învârte lumea.
Am doar 10 dolari în buzunare.
Nu am ce să-ţi ofer şi ştiu asta.
Înţeleg.
Dar sunt prea implicat. Sari tu, sar şi eu, îţi aminteşti?
Nu pot renunţa fără să ştiu că vei fi bine.
Asta-i tot ce doresc.
Ei bine, sunt în regula.
O să-mi fie bine, pe bune.
Chiar?
Nu prea cred. Te-au prins în capcana, Rose
şi vei muri dacă nu găseşti o cale să te eliberezi--
Poate nu imediat pentru că eşti puternică, dar
mai devreme sau mai târziu acel foc lăuntric pe care îl iubesc la tine Rose...
acel foc se va stinge.
Salvarea mea nu depinde de tine, Jack.
Ai dreptate. Numai tu poţi s-o faci.
Mă întorc. Lasă-mă în pace.
Spune-i Lucillei despre tămbălăul pe care l-ai avut cu tipografii.
Ei, bineînţeles, invitaţiile au trebuit să fie trimise înapoi de 2 ori.
- Oh, dragă! - Şi rochia domnişoarei de onoare--
Să-ţi povestesc.
Rose a hotărât că vrea lavandă.
Ştie că nu-mi place culoarea, deci a făcut-o numai ca să mă enerveze.
Dacă ai fi venit la mine mai repede.
Ruth a văzut câteva din modelele mele în "La Mode Illustree. "
Erau pentru trusoul fetei mai mici a ducesei de Malborough.
Erau încântătoare dar trebuie să recunoşti că împreună
am creat ceva din cenuşă precum pasarea Phoenix.
Bună, Jack.
M-am răzgândit.
- Mi-au spus că ai putea fi-- - Shh.
Dă-mi mâna.
Închide ochii.
Haide.
Urcă.
Acum prinde-te de balustradă.
- Ţine ochii închişi, nu trişa. - Nu trişez.
Urcă pe balustradă.
Ţine-te. Ţine-te. Ţine ochii închişi.
Ai încredere în mine?
Am.
Bine, deschide ochii.
Plutesc! Jack!
# Vino, Josephine, maşina mea zburătoare #
# În sus se duce, se duce #
# În sus se duce... #
Pentru ultima dată, Titanicul vedea lumina soarelui.
Se însera, seara naufragiului.
- Peste şase ore. - Incredibil.
Smith avea alarma de gheţari...
în mână şi ordona creşterea vitezei.
26 de ani de experienţă lucrând contra lui.
Este convins că orice obiect suficient de mare ca să scufunde Titanicul
va fi văzut la timp pentru a-l ocoli
dar vaporul e prea mare iar cârma e prea mică.
Nu ia curbe strânse.
Tot ce ştie el e greşit.
E cât se poate de curat, te asigur.
Aceasta e camera de odihnă.
- Lumina e suficientă? - Ce?
Artiştii n-au nevoie de lumină multă?
E adevărat
dar nu sunt obişnuit să lucrez în aşa condiţii groaznice.
Monet!
- Îi cunoşti opera? - Bineînţeles.
Priveşte cum a folosit aici culoarea. Nu e magnific?
Ştiu, e extraordinar.
Cal insista să cărăm oribilităţile astea peste tot.
Se întoarce curând?
Nu până nu şi-au terminat ţigările şi coniacul.
- E splendid. - Ce este, un safir?
Un diamant, un diamant foarte rar.
Jack, vreau să mă desenezi ca pe una din franţuzoaicele tale purtând... asta.
Bine.
Purtând doar asta.
Ultimul lucru pe care îl doresc este un alt tablou al meu
arătând ca o păpuşă de porţelan.
Ca un client plătitor...
Mă aştept să obţin ce am cerut.
Pe pat-- canapea.
Aşa... Întinde-te.
- Spune-mi când e bine. - Pune braţul înapoi.
Bine.
Ridică celalalt braţ, cu mâna lângă faţă.
Aşa.
Acum, capul jos.
Ochii la mine, uită-te la mine.
Şi încearcă să nu te mişti.
Aşa serios.
Cred că ai început să roşeşti, domnule "Mare artist".
Nu mi-l pot imagina pe Monet roşind.
El face peisaje. Relaxează-ţi faţa.
- Scuze. - Nu mai râde.
Inima îmi bubuia tot timpul.
A fost cel mai erotic moment din viaţa mea.
Până atunci.
- Şi, mai departe? - Adică dacă am făcut-o?
Îmi pare rău că te dezamăgesc domnule Bodine.
Jack era profesionist.
Mulţumesc.
Ce faci?
Vrei să pui asta la loc în seif te rog?
Mă scuzaţi?
- Nici un steward n-a văzut-o. - Dar e absurd.
E un vapor, dumnezeule în câte locuri ar putea fi.
Lovejoy, găseşte-o.
- Calm. - Da.
Nu cred că am văzut vreodată un calm atât de plat.
Ca un lac. Nici o adiere de vânt.
Aisbergurile vor fi mai greu de văzut
fără valuri care să se spargă la bază.
Ei bine, mă retrag. Menţineţi viteza şi cursul, domnule Lightoller.
Da, sir.
S-a răcit.
- Arăţi drăguţ. - D-ra Rose?
Desenele mele!
Haide, Jack!
- Nu, aşteaptă, aşteaptă! - Aşteaptă, aşteaptă, aşteaptă!
Dă-i drumul! Jos, jos!
Mai repede, mai repede!
Pa.
Pardon!
Nu-i nimic
Cam tare tipul pentru un valet.
- Arată mai mult a poliţist. - Cred că asta a şi fost.
Oh, la naiba.
Nu, aici!
Repede!
- Şi acum?! - Ce?!
Opriţi-vă, ce căutaţi aici?
N-ar trebui să fiţi aici! Ar putea fi periculos!
Continuaţi, nu ne băgaţi în seamă. Faceţi o treaba excelentă!
Ţineţi-o tot aşa!
Ia uite, ce avem aici?
Mulţumesc.
Încotro, domnişoară?
Spre stele.
Eşti neliniştită?
Nu.
Aşează-ţi mâinile pe mine, Jack.
Dumnezeule, e frig de mori.
ştii, pot să miros gheaţa, atunci când e aproape.
- Vrăjeală. - Dar pot, pe bune!
Aţi reuşit să găsiţi binoclurile pentru observatori?
Nu le-am văzut de la Southampton.
Ei bine, am plecat. Salutare.
Tremuri.
Nu-ţi fă griji. O să-mi fie bine.
- Au fugit aici jos. - Bine.
Lipseşte ceva?
"Acum poţi să ne ţii pe amândouă închise în seif"
Am o idee mai bună.
Te-am prins!
Le-ai văzut feţele?
Ai văzut...
Când acostăm...
Am să cobor cu tine.
E o nebunie.
Ştiu. N-are nici un sens.
De aceea mă încred în tine.
Oh, da. Ia uită-te.
Oh, uită-te!
- Le e mai cald decât nouă. - Ei bine, dacă de asta e nevoie
ca să te încălzeşti, decât cu tine, mai bine nu.
Fir-aş... !
Răspundeţi, nenorociţilor!
- E cineva acolo? - Da, ce vedeţi?
- Iceberg! Drept în faţă! - Mulţumesc.
Iceberg! Drept în faţă! Cârma la babord!
Maxim la babord!
Roteşte, roteşte! Gata!
Toata forţa înapoi!
- Cârma la maxim. - Cârma la maxim, sir.
Hai băieţi! Haide!
Închideţi tirajul la cuptoare! Închideţi-le!
Opriţi.
Opriţi!
Cuplaţi motorul de marşarier!
De ce nu cârmesc?!
- E la maxim?! - Da, este, este la maxim!
Haide, Haide, Haide.
Roteşte-te.
Da.
Se va lovi!
Iisuse.
- Iisuse. - Maxim la babord!
Maxim!
La o parte!
Haideţi, să mergem!
Pe uşă afară! Închid uşile! Ieşiţi!
Ieşiţi! Ieşiţi! Ieşiţi!
Ieşiţi! Haideţi!
Mişcaţi-vă! Hai, băieţi! Hai, băieţi, hai!
Ieşiţi!
Oh, dumnezeule. Ne-am frecat bine, aşa-i?
Miroşi gheaţa, aşa-i? Dumnezeule.
Citeşte ora şi marcheaz-o în jurnalul de bord.
Ce-a fost asta, domnule Murdoch?
Un iceberg, sir. Am virat maxim la tribord
am inversat motoarele dar eram prea aproape.
Am încercat să ocolim dar am lovit...
- Închideţi uşile etanşe. - Uşile sunt închise, sir.
- Opriţi motoarele. - Da, sir!
Căutaţi tâmplarul. Să verifice vasul.
Da, sir!
Porcărie!
Ce dracu e?
Haideţi, să ieşim naibii de aici Haideţi, grăbiţi-vă.
Scuzaţi-mă. De ce s-au oprit motoarele? Am simţit o vibraţie.
Nu vă faceţi griji, doamnă. S-o fi rupt o pală la elice.
Vibraţia care aţi simţit-o. Pot să vă mai aduc ceva?
Nu, mulţumesc.
Aţi văzut ceva?
Eu nu mai văd nimic, dar tu?
Direcţia în care fug şobolanii e foarte bună şi pentru mine.
Vă rog, sir, vă rog. Totul e sub control.
- Tu. - Sir, nu e nici o urgenţă.
- Ba da, este, am fost jefuit. - Chemaţi-l pe armurierul şef.
- Acum, dobitocule! - Da, sir.
Hei, o să pierzi toată distracţia. Ai văzut ce s-a întâmplat?
Nu, am ratat. Se pare că ne-am lovit.
Camera cazanelor 6 este inundata doi metri peste maxim.
În pinten e şi mai rău. E îndoit.
- Poţi să-l asiguri? - Nu până nu pornesc pompele.
Ai văzut sticăciunile din prova?
- Nu, deja este sub apă. - E grav.
Ar trebui să-i spunem mamei şi lui Cal.
Cred că sunt foarte bune, sir.
Nu atingeţi nimic. Toată camera să fie fotografiată.
Ţine-mă de mână.
V-am căutat domnişoară.
Bine, aici suntem.
S-a întâmplat ceva grav.
Da, s-a întâmplat.
Exact. În seara asta mi-au dispărut doua din lucrurile mele dragi.
Acum, că unul a apărut cred că ştiu unde se află celalalt.
- Percheziţionaţi-l. - Scoateţi-vă paltonul, sir.
- Ce mai e? - Haide.
Cal, ce naiba? Suntem în mijlocul unei urgenţe. Ce se petrece?
- Ăsta e? - Da, acesta.
Rahat!
- Nu-i crede, Rose. Nu-i crede! - Nu putea.
Ba putea. Pentru un profesionist e chiar simplu.
Dar am fost împreună tot timpul. E absurd.
Probabil l-a luat când te îmbrăcai la loc dragă.
Ce să zic, Cal. Rose, ei mi l-au pus în buzunar.
- Taci. - Nici măcar nu e buzunarul tău, băiete?
Proprietatea lui A. L. Ryerson.
- Ni s-a raportat furtul astăzi. - Doar l-am împrumutat.
- Intenţionam să-l returnez. - Ie-te, un hoţ cinstit, ai?
Ştii că nu eu am făcut-o, Rose. Tu ştii.
Să nu-i crezi, Rose. Ştii că nu eu am făcut-o.
- Hai, să mergem. - Ştii că nu eu am făcut-o, Rose. Rose!
Haide, băiete.
- Haide. - Ştii că nu eu am făcut-o! Mă cunoşti!
Foarte grav, Căpitane.
Şase metri de apă peste chilă în zece minute--
Prova, cele trei compartimente din faţă şi în camera cazanelor 6.
- Exact, sir. - S-ar putea să ne ducem la fund, la naiba?
Înseamnă cinci compartimente.
Poate pluti cu patru compartimente inundate
dar nu cinci-- dar nu cu cinci.
Pe măsură ce se apleacă în faţă, apa
se va scurge peste paravanele de la puntea E pe rând.
Spre spate. Şi n-o putem opri.
Pompele-- Dacă deschidem uşile--
Pompele îţi vor oferi doar, câteva minute.
Din aceasta clipă, orice am face
Titanicul se va scufunda.
Dar acest vas nu se poate scufunda.
E făcut din fier, sir. Vă asigur, se poate scufunda...
şi o va face.
E o certitudine matematica.
Cât timp mai avem?
O oră. Maxim două.
Câţi oameni sunt la bord, domnule Murdoch?
2, 200 de suflete, sir.
Domnule Ismay cred că aveţi ştirile asigurate.
Oh, mică târfă, nu-i aşa? Uită-te la mine când vorbesc cu tine.
- Domnule Hockley? - Ce mai e, suntem ocupaţi.
Sir, ni s-a spus să vă rugam să vă puneţi vestele de salvare şi să urcaţi--
Am spus nu acum.
Mă scuzaţi că vă deranjez, domnule Hockley dar sunt ordinele căpitanului.
Şi-acum, vă rog să vă îmbrăcaţi gros. E foarte frig în seara asta.
Vă sugerez paltoane şi căciuli.
- E ridicol. - Nu vă faceţi griji, domnişoară.
E doar o măsură de prevedere.
Toata lumea sus! Puneţi-vă vestele de salvare!
Ce-i cu urletele astea?
Toata lumea sus! Puneţi-vă vestele de salvare!
- Care-i treaba? - Puneţi-vă vestele de salvare!!
C. Q. D. ?
Sir?
Exact-- C. Q. D. Apelul de disperare.
Aceasta e poziţia noastră.
Oricine ar răspunde, spune-i că ne scufundam cu prova înainte.
Avem nevoie de ajutor imediat.
Blimey.
În jos! În jos!
Domnule Wilde! Domnule Wilde, unde sunt pasagerii?
I-am mutat înăuntru. E prea frig şi prea multa gălăgie pentru ei.
Hei, tu!
Vino aici şi ajută.
Ceva de băut, sir?
Vă rog să vă puneţi vestele de salvare. - Hei, fiule, ce se întâmplă?
Ne-aţi urcat pe toţi aici şi acum ne îngheaţă călcâiele.
Îmi pare rău, doamnă. Mă duc să mă interesez.
Nu cred că ştie nimeni ce naiba se întâmplă aici.
Afurisiţii ăştia de englezi care fac totul ca la carte.
Nu-i nevoie de invective, domnule Hockley.
Mergeţi înapoi şi porniţi încălzirea în camerele noastre.
După o ceaşcă de ceai ne întoarcem.
Da, doamnă.
Domnule Andrews.
Am văzut icebergul şi acum citesc în ochii dumneavoastră.
Spuneţi-mi vă rog adevărul.
Vaporul se va scufunda.
- Sunteţi sigur. - Da, cam într-o oră... .
tot ce vezi, va fi pe fundul Atlanticului.
- Ce? - Nu spuneţi decât celor care trebuie!
Nu vreau să fiu răspunzător pentru panică...
şi mergeţi repede la o barcă, nu aşteptaţi.
Îţi aminteşti ce ţi-am spus despre bărci?
Da.
Înţeleg.
Aici, sir.
Domnule, sunteţi chemat sus în biroul de la clasa a doua.
- E agitaţie mare acolo sus. - Du-te, stau eu cu ochii pe el.
Da, bine.
Sir! Carpathia raportează că merge cu 17 noduri.
Cu toată puterea, sir.
Sunt singurii care au răspuns?
Singurii apropiaţi, sir. Au spus că ajung în patru ore.
Patru ore?
Mulţumesc, Bride.
Dumnezeule.
Sir! Suntem gata de lansare, sir.
N-ar fi mai bine să urcăm întâi femeile şi copii în bărci, sir?
- Da, da. - Sir?
Femeile şi copii primii. Da.
Da, sir.
Doamnelor şi domnilor, dacă puteţi să-mi acordaţi puţina atenţie!
Pe aici, vă rog. E bine.
Veniţi mai aproape.
Mulţumesc. Doamne.
Deocamdată am nevoie doar de femei şi copii.
Aici.
Bine, băieţi calm şi cu veselie
cum a spus căpitanul fără să creem panică.
"Wedding Dance".
Puneţi-vă vestele de salvare! Haide, puneţi-vă vestele de salvare.
Puneţi-vă vestele de salvare. Haide, puneţi-vă vestele de salvare.
Aici, veniţi, aici.
Încă nu e momentul să mergeţi la bărci.
Calm vă rog.
Toata lumea să se asigure că are vesta de salvare şi, domnilor
faceţi loc femeilor şi copiilor să vină în faţă.
- Ce facem, mămico? - Aşteptăm, dragă.
După ce au terminat de îmbarcat pe cei de la clasa 1...
vor începe cu noi aşa că-i bine să fim pregătiţi, nu-i aşa?
Du-te şi cheamă ajutoare.
Coborâţi! Stânga şi dreapta la fel!
Încet! Stânga şi dreapta la fel!
Încet! Încet!
Încet!
Stop! Stop!
Opriţi partea stângă! Doar partea dreaptă!
Doar partea dreaptă! Doar partea dreaptă!
Opriţi partea stângă! Doar partea dreaptă!
Acum toţi odată!
Uşor, băieţi!
Ştii, încep să cred că vaporul ăsta s-ar putea scufunda.
Am fost rugat să vă ofer
acest mic semn al consideraţiei noastre.
Complimentele domnului Caledon Hockley.
Haide, surioară, l-ai auzit - -- în barcă.
Vreun loc pentru bărbaţi, domnilor?
Deocamdată numai femeile, sir.
Locurile vor fi aranjate în bărci după clasă?
Sper că nu-s prea aglomerate.
Oh mamă, mai taci!
Nu înţelegi? Apa e sloi şi nu sunt bărci destule.
Doar jumătate. Jumătate din cei de pe acest vas vor muri.
Nu jumătatea bună.
Haide, Ruth, urcă în barcă. Locurile de clasa 1 sunt chiar aici.
Ce păcat că nu am păstrat desenul!
Dimineaţă va valora mult mai mult.
Ticălos nenorocit.
Haide, Rose, dragă. Ai loc destul.
Haide, Rose. Tu urmezi dragă.
Urcă în barcă, Rose.
- Hai. - Rose, urcă în barcă.
Rose.
Adio, mamă.
Rose! Rose, întoarce-te!
Unde te duci? La el?
Ca să fii târfa unui şobolan?
Mai bine târfa lui decât soţia ta.
Nu. Nu!
Am zis nu!
Rose! Opreşte-te!
- Nu, aşteaptă! - Coborâţi!
- Rose! - Coborâţi!
Ajutor!
Mă aude cineva?
Hei, ajutaţi-mă!
Ajutor!
Mă aude cineva?
Cineva să mă ajute, vă rog!
Domnule Andrews?
- Steward, verifică coridorul de la babord. - Da, domnule Andrews.
Doamnă, vă rog puneţi-vă vesta de salvare. Mergeţi la bărci imediat.
Lucy, pentru numele lui Dumnezeu pune-ţi vesta de salvare.
- Fii un exemplu pozitiv. - Da, sir.
- Mai este cineva? - Domnule Andrews? Domnule Andrews, mulţumescu-ţi Doamne.
Unde ar duce maistrul armurier pe cineva arestat?
Ce? Trebuie să te duci imediat la o barcă.
Nu! Am să fac asta cu sau fără ajutorul vostru domnule dar fără el va dura mai mult.
Ia liftul până jos, ia-o la stânga până la pasajul echipajului.
Apoi dreapta şi iar stânga până la scări. Vei ajunge la un coridor lung.
E de rău.
Oh, rahat. Oh, rahat!
- Scuzaţi-mă, Mulţumesc. - Lifturile sunt închise.
- Nu mă interesează... - Lifturile sunt--
Îmi pare rău, domnişoară, dar lifturile sunt închise.
La naiba, m-am săturat să fiu politicoasă. Acum du-mă jos!
Puntea E.
Haide. Oh, hai odată.
- Urc înapoi! - Nu!
Nu, nu!
Întoarce-te! Eu urc înapoi.
Eu urc înapoi!
Pasajul echipajului.
"Pasajul echipajului".
Jack?
Jack?!
- Jack? - Rose!
Jack?!
Rose, sunt aici! sunt aici.
- Jack?! - Sunt aici.
- Jack?! - Rose!
Jack! Jack! Îmi pare rău.
- Tipul ăla, Lovejoy, mi l-a pus în buzunar. - Ştiu, ştiu, ştiu, ştiu.
Ascultă, Rose, va trebui să găseşti o cheie de rezervă, ai înţeles?
Uită-te în fişet acolo.
O cheie mică, argintie, Rose.
Argintie.
- Toate sunt de bronz! - Verifică aici, Rose.
Rose...
cum ţi-ai dat seama că nu eu am făcut-o?
Nu mi-am dat seama.
Pur şi simplu am realizat că ştiu.
- Caută în continuare. - Oh.
Nu-i nici o cheie!
Bine, Rose, fii atentă. Trebuie să găseşti pe cineva să ne ajute.
Va fi bine.
Mă întorc imediat.
Eu te aştept aici.
Este cineva acolo?
E cineva acolo?
Avem nevoie de ajutor! Hei!
La naiba.
Mă aude cineva? Vă rog, hei! Hei!
Oh, mulţumesc Doamne. Aşteaptă, te rog, am nevoie de ajutor.
Acolo e un om şi-- Aşteaptă!
Hei?
- Hei? - Ah, domnişoară, n-ar trebui să fiţi aici.
- Vă rog, ajutaţi-mă. - Pe aici, repede.
Acolo jos e un om prins. Vă rog.
- Fără panică. - Nu, nu sunt panicată.
Ai luat-o în direcţia greşită!
Dă-mi drumul, ascultă-mă!
- La naiba cu tine. - Oh!
Oh, Doamne...
- Jack! - Rose!
- E bun ăsta? - Cred că vom afla.
Haide.
Stai, stai, stai, stai. Încearcă acolo nişte lovituri de antrenament.
Bun.
Acum încearcă să loveşti în acelaşi loc, Rose.
poţi s-o faci.
Bun aşa, destul antrenament.
Haide, Rose, poţi s-o faci. Ascultă.
Dă-i cât poţi de tare şi de repede.
Stai, depărtează puţin mâinile.
- Aşa? - Bine.
Rose, să ştii că am încredere în tine.
Dă-i!
Ai reuşit! Haide, să mergem.
Oh, la naiba, ce rece e. Oh, la naiba!
La naiba, la naiba.
- Ieşirea e pe aici. - Va trebui să găsim alt drum. Haide.
Trageţi.
Trageţi! Trageţi!
Iată ceva ce nu vezi în fiecare zi.
Trageţi!
Ce caută geanta asta aici?
Descotoroseşte-te de ea, ne trebuie locul.
Calm, vă rog.
Nu!
- Lovejoy. - Nu-i nici la babord.
Timpul trece şi papagalul ăsta
nu lasă bărbaţi de loc.
Pe partea cealaltă este unul care lasă.
Bun, deci într-acolo ne e drumul. Mai întâi să ne asigurăm. Haide.
Pe aici.
Până aici.
Ce credeţi că faceţi?
Veţi plăti pentru ce aţi făcut. Este proprietatea White Star.
Gura!
Puteţi opri barca un moment? Trebuie să mă întorc puţin în cameră--
Stai jos! Ea e ultima. Coborâţi.
Domnule Lightoller, de ce bărcile sunt lansate încărcate doar pe jumătate?
- Nu acum, domnule Andrews. - Acolo, uite, 20 sau cam aşa
într-o barcă construită pentru 65, şi am văzut una cu 12-- 12!
Pai, nu eram siguri de greutate, domnule Andrews. Bărcile se pot răsturna.
Prostii! Au fost testate în Belfast cu greutatea a 70 de bărbaţi!
Deci, umple bărcile, domnule Lightoller pentru numele lui Dumnezeu!
Vă rog, să mai vină femei şi copii, vă rog.
Înapoi, aici nu este ieşire.
Nu ne poţi ţine încuiaţi aici ca pe animale Vasul se scufundă!
Aduceţi femeile în faţă! Descuiaţi porţile.
Doar femeile! Nici un bărbat!
Înapoi!
Încuiaţi porţile!
Îndepărtaţi-i de porţi!
Nu atingeţi porţile!
Pentru numele lui Dumnezeu, omule aici jos sunt femei şi copii!
Mai avem o şansa dacă ne laşi să urcăm!
Înapoi!
- Jack! - Tommy!
- Putem ieşi? - Pe aici, nici o şansă!
Orice am face, trebuie să facem repede.
- Jack! - Fabrizio!
- Au plecat toate bărcile. - Peste tot e inundat.
- "Niente" pe aici. - Bine.
S-o luăm pe aici, bine? Haideţi.
- Eu îmi fac norocul singur. - Şi eu la fel.
- Haideţi! - Nu, haideţi. Să mergem pe aici.
- Pe aici. - Mergeţi înapoi
la scara principală şi acolo se va rezolva tot.
Da, pe dracu'.
Acolo se va rezolva tot. Mergeţi înapoi la scara principală.
- Deschide poarta. - Mergeţi înapoi la scara principală.
- Deschide poarta acum! - Mergeţi înapoi la scara principală.
Cum îţi spuneam.
- La naiba! Ticălosule! - Opreşte-te.
Deschide blestemata de poartă! Deschide-o!
Fabri, Tommy, daţi-mi o mână de ajutor!
Daţi-vă la o parte. Daţi-vă la o parte. Haide, Trageţi!
Trageţi! Trageţi!
- Daţi-vă la o parte! - Lăsaţi-o jos.
- Daţi-vă la o parte! - Un! Doi!
- Opriţi-vă! - Trei!
Încă o dată!
Haideţi!
- Să mergem, Rose. - Nu puteţi urca acolo.
Nu se poate!
Păstraţi ordinea. Înapoi, înapoi, înapoi.
Ţine-te de ea!
Trage-o înăuntru! Înapoi, am spus
sau vă împuşc ca pe câini.
Păstraţi ordinea!
Păstraţi ordinea, am spus.
Domnule Lowe, daţi drumul la barcă.
Bine, e toata lumea în regulă?
Nu intraţi în panică.
- Înapoi! - Am ajuns prea târziu.
Mai sunt bărci în faţă.
Rămâi la ăsta-- Murdoch. Pare a fi un tip practic.
Staţi jos!
Înapoi. Daţi-vă înapoi!
Daţi-vă înapoi!
Se-mpute treaba.
Nu prea mai avem timp.
- Domnule Murdoch? - Domnule Hockley.
Voi doi, cu mine, acum.
Eu sunt un om de afaceri, după cum ştiţi şi vreau să vă propun o afacere.
Încet. Toţi odată.
Coborâţi-o, coborâţi-o.
Haide, Rose.
Bărcile au plecat!
Colonele, mai sunt bărci pe partea cealaltă?
Nu, domnişoară dar mai sunt vreo două în faţă.
Pe aici, vă conduc eu.
Ce sens mai are? Oricum nu ne ascultă nimeni.
Ei, şi, nici la cină nu ne-a ascultat nimeni.
Hai, să cântăm. Măcar ne ţine de cald. "Orpheus".
Muzică de înecat. Acum ştiu c-am ajuns la clasa 1.
- Unde au dispărut toţi? - Aşteaptă, sir.
Avem o înţelegere, domnule Murdoch?
Femeile şi copii doar! Înapoi!
Daţi-vă înapoi, sir. Haideţi, doamnă. Pe aici. Daţi-vă înapoi, sir.
Mai bine ai verifica pe partea cealaltă. Du-te!
Mai sunt femei şi copii? Mai sunt copii?
Am găsit-o pe partea cealaltă aşteptând o barcă... cu el.
- Mai sunt femei şi copii? - S-au urcat toţi, domnule Murdoch.
Altcineva atunci?
Altcineva? Repede.
Rămâneţi lângă margine.
Oh, la naiba.
- Rahat. - Foc!
Sir! Sir, nu puteţi trece pe aici.
Sir, nu puteţi trece.
Da, da, splendid.
Bine.
Pregătiţi-vă să o coborâţi!
Gata stânga.
Coborâţi-i.
Uşurel.
Acum amândouă egal, uşurel.
Uşurel.
- Dă-o la mine. - Tati.
O să fie bine, dragă. Nu-ţi fă griji.
Ne despărţim pentru un timp. Doar puţin.
Pentru tătici o să vină o altă barcă.
Barca asta e numai pentru mămici şi copii.
Ţine-o pe mama de mână şi să fii cuminte.
- Nu plec fără tine. - Nu, trebuie să pleci... acum!
- Nu, Jack. - Urcă-te în barcă, Rose!
- Nu, Jack. - Ba da, urcă în barcă.
Da, urcă-te în barcă, Rose.
Dumnezeule, uită-te la tine. Eşti zgribulită.
Poftim.
Pune-ţi asta pe tine. Haide.
- Du-te, eu vin cu următoarea. - Nu, nu plec fără tine.
O să fie bine. Pe cuvânt, o să fie bine.
Sunt un supravieţuitor, îţi aminteşti? Nu-ţi fă griji pentru mine.
- Acum haide, urcă-te. - Am un aranjament cu un ofiţer
pe partea cealaltă.
Jack şi cu mine vom scăpa, amândoi.
Vezi? Şi eu am de prins o barcă.
Acum grăbeşte-te. E plină deja.
- Urcaţi, domnişoară. - Haide, mai repede.
- Urcaţi, vă rog. - Să fii fetiţă cuminte.
- Urcaţi cu grijă. - Înapoi, daţi-vă înapoi am spus.
Eliberaţi linia vă rog.
Coborâţi-o!
Încet. Continuaţi. Continuaţi.
Coborâţi-o uniform, băieţi.
Uşor. Coborâţi.
- Eşti un bun mincinos. - Aproape la fel de bun ca şi tine.
Încet acum... coborâţi.
Nu e nici un, aa-- Nu-i nici un aranjament, aşa-i?
Ba da, este.
Dar nu unul de pe urma căruia să beneficiezi şi tu.
Eu câştig întotdeauna, Jack...
într-un fel sau altul.
Uşor. Uniform, băieţi.
Continuaţi, continuaţi.
Rose!
- Opriţi-o! - Rose, ce faci?
- Opriţi-o! - Nu!
Rose.
Ce prostie. De ce-ai făcut-o?
Eşti prostuţă, Rose.
De ce-ai făcut-o? De ce?
Sari tu, sar şi eu, aşa-i?
aşa-i.
Oh, Doamne, n-am putut pleca.
N-am putut pleca, Jack.
Nu-i nimic. Ne vom gândi la altceva.
- Cel puţin suntem împreună. - Găsim noi ceva.
Haide!
Haide, să mergem!
Haide!
Mergi!
Haide, haide, Rose. Vino.
Rose, vino!
Haide, Rose!
Fugi!
Sper să vă bucuraţi împreună.
Ce-i aşa amuzant?
Am pus diamantul în palton.
şi paltonul i l-am dat ei!
Haide.
Nu-l putem părăsi.
Bine, haide.
Înapoi!
Am greşit drumul! Înapoi!
Du-te!
- Jack! - Rose!
Pe aici.
Haide. Dă-mi mâna.
Oh, Doamne!
Ajutor!
Aşteaptă, sir, deschide poarta, te rog. Vă rog.
Vă rog. Ajutaţi-ne.
Vă rog!
La naiba.
- Hai, hai! - Hai!
- Dă-i, dă-i! - Iisuse.
Vă rog. Mai repede!
Hai!
Îmi pare rău, am scăpat cheile.
Aşteaptă! Vă rog!
Nu plecaţi, vă rog!
Mai adu ajutoare! Nu!
Le-am prins. Care din ele e, Rose?
Cea ascuţită, încearc-o pe cea ascuţită.
Grăbeşte-te, Jack.
- Oh, nu! - Grăbeşte-te, Jack.
- S-a înţepenit. - Mai repede.
- S-a înţepenit. - Mai repede, Jack!
Mai repede!
Gata, gata! Du-te! Du-te, Rose!
Hai, hai!
Jack! Jack, haide!
Mişcă-te, mişcă-te!
Rostogoliţi-o. Vâslele sunt puse.
Bagă o vâslă dedesubt.
Femeile şi copii doar, la naiba.
Ţine-o, ţine-o.
Puneţi manivelele. Prindeţi scripeţii.
Înapoi.
Ajutor.
Tot în sus.
Nu mai împingeţi!
Înapoi!
Nu ne dai o şansa de a trăi, nenorocitule?
Am să-l împuşc pe oricine încearcă să treacă de mine. Înapoi!
- Ticălosule! - Înapoi!
Am avut o înţelegere, naiba să te ia.
Banii tăi nu te pot salva acum cum de altfel nici pe mine. Înapoi.
Femeile şi copii doar!
Tommy! Nu, Tommy.
Bastardo! Oh, nu, oh, nu.
Oh, nu. Oh, Tommy.
Nu, Will!
Înapoi, lua-v-ar naiba! Înapoi, lua-v-ar naiba!
Am un copil.
- Am un copil. - Faceţi loc.
Vă rog, am un copil.
Vă rog, nu mă are decât pe mine pe lume.
Bine. Înapoi, înapoi, am spus.
- Vă rog. - Aici, daţi-mi-o mie.
Dă-o aici.
Aici, aici.
Aşteaptă, aşteaptă, aşteaptă. Domnule Andrews.
Oh, Rose.
Nici măcar nu vreţi să încercaţi?
Îmi pare rău că nu am construit un vapor mai rezistent, tânără Rose.
Se duce repede. Trebuie să plecăm.
Staţi.
Noroc, Rose.
Şi ţie.
Domnule Guggenheim. Acestea sunt pentru dumneavoastră, domnule Guggenheim.
Nu, mulţumesc. Suntem îmbrăcaţi de gală
şi pregătiţi să ne ducem ca gentlemeni.
Dar am dori un coniac.
Căpitane. Căpitane, unde să mă duc? Vă rog.
Căpitane! Căpitane, sir.
Ei bine, asta e.
La revedere, Wally, noroc.
La revedere, vechi prieteni.
Şi uite aşa au trăit fericiţi până la 300 de ani
în tărâmul lui Tir Na Nog
ţara tinereţii şi frumuseţii veşnice.
Nu mai e timp! Tăiaţi-le!
Tăiaţi-le, tăiaţi-le dacă trebuie!
Îmi trebuie un cuţit. Îmi trebuie un cuţit.
Tai-o.
Taie nenorocitele de frânghii.
Domnilor, pentru mine a fost o onoare
să cânt cu voi în seara asta.
Trebuie să rămânem pe vapor cât mai mult cu putinţă! Haide!
Pe aici. Peste balustradă!
Hai. Sări!
Haide!
Te-am prins. Sări!
Te-am prins, domnişoară!
- Jack! - Haide!
Înapoi!
Nu! Ne vei răsturna.
Mergând prin valea umbrelor morţii...
Nu vrei să mergi puţin mai repede prin valea care e aici?
Vâsliţi! Trageţi împreună!
Sfântă Marie, mama lui Iisus
Roagă-te pentru noi, păcătoşii acum, la ora morţii noastre, amin.
Sfânta Maria, plină de har...
Haide!
Am văzut un nou rai şi un nou pământ
după ce primul rai şi primul pământ au pierit...
şi nu mai era nici o mare.
- Ajutaţi-mă! - Se va termina în curând.
Totul se va termina în curând.
Şi El va fi alături de ei
şi vor fi poporul Lui
şi Domnul însuşi va fi cu ei.
Jack, aici ne-am întâlnit prima oara.
Şi Domnul va şterge toate lacrimile din ochii lor
şi nu va mai fi moarte.
şi nu vor mai fi nici păreri de rău sau plâns.
şi nici durere nu va mai fi
pentru că lumea veche a pierit.
Împingeţi tare, împingeţi!
Ţineţi-vă, d-ra Trudy!
Ajutaţi-mă! Vă rog, salvaţi-mă!
- Ajutor! - Ţine-te strâns!
Dumnezeule atotputernic!
Aveţi grijă la siguranţe! Să meargă!
Trebuie să ne mişcăm!
- Dă-mi mâna, am să te trag eu peste. - Nu pot!
Haide, dă-mi mâna!
Te-am prins. Nu-ţi dau drumul.
Haide, te ţin.
- Ce se întâmpla, Jack? - Nu ştiu, nu ştiu.
- Ţine-te! - Jack!
Era cât pe ce.
ajutaţi-mă, vă rog! Cineva să mă ajute, vă rog!
Vă rog ajutaţi-mă! Ajutor! Ajutor! Ajutor!
Asta e!
Oh, Doamne! Oh, Doamne!
- Ţine-te! - Oh, Doamne! Oh, Doamne! Oh!
Vasul ne va absorbi în adânc.
Când îţi spun eu, trage aer adânc.
Luptă-te să te ridici la suprafaţă.
Nu-mi da drumul la mână.
O să reuşim, Rose. Crede-mă.
Te cred.
Gata? Gata? Acum!
Jack! Jack!
Jack!
Jack. Jack!
Jack! Jack!
Nu!
- Jack! - Rose!
Las-o în pace! Las-o în pace!
- Rose! - Jack!
Înoată, Rose! Trebuie să înoţi!
Înoată încontinuu!
- E atât de rece! - Înoată, Rose!
Vino... aici.
Înoată. Haide.
Aici, urcă-te.
Aşează-te deasupra.
Hai, Rose.
- Rămâi sus. Rămâi sus, Rose. - Jack.
Totul e bine acum.
Întoarceţi bărcile!
Bărcile se întorc după noi, Rose. Trebuie să mai rezistam puţin.
Întoarceţi bărcile!
Au trebuit să se îndepărteze de vârtej, dar acum se vor întoarce.
Întoarceţi-vă!
- Pentru Dumnezeu! - Vă rog!
- Ajutaţi-ne! - Ajutaţi-ne!
Întoarceţi-vă! Pentru Dumnezeu!
Nu înţelegeţi.
Dacă ne întoarcem, vor răsturna barca. Ne vor trage jos, vă spun eu.
Las-o balta! Mă înfricoşezi.
Hai fetelor... Luaţi câte o vâslă şi să mergem!
Ai înnebunit, suntem în mijlocul Atlanticului de Nord!
Deci, vreţi să trăiţi sau vreţi să muriţi?
Nu vă înţeleg pe nici unul.
Ce-i cu voi? Soţii voştri sunt acolo!
E loc destul pentru mai mulţi.
Şi pe barca asta va fi unul mai puţin dacă nu-ţi închizi gaura aia din mijlocul feţei!
Întoarceţi-vă!
Ia-o pe asta.
Aduceţi vâslele aici şi legaţi bărcile la un loc.
Acum asiguraţi-vă că sunt legate bine şi strâns.
Bine, ascultaţi-mă, trebuie să ne întoarcem.
Toate femeile din barca asta să treacă
cât se poate de repede în cealaltă, vă rog.
să facem nişte loc aici. Daţi-vă mai în faţă.
Se face linişte.
O să mai dureze câteva minute
până se organizează.
Nu ştiu care sunt intenţiile tale
dar eu intenţionez să scriu o scrisoare cât se poate de dură
companiei White Star Line.
Te iubesc, Jack.
Să nu faci asta.
Nu-ţi lua la revedere. Nu încă.
Mă înţelegi?
Mi-e atât de frig.
Asculta-mă, Rose...
o să scapi de aici.
O să scapi de aici
şi o să faci o grămadă de copii
şi o să-i vezi crescând.
Şi vei muri de bătrâneţe... o doamnă bătrână, în patul ei cald.
Dar nu aici. Nu în noaptea asta.
Nu aşa. Mă înţelegi?
Nu-mi mai simt corpul.
Câştigarea acelui bilet, Rose, a fost cel mai bun lucru care mi s-a întâmplat.
Mi te-a adus pe tine...
şi sunt recunoscător pentru asta, Rose.
Sunt recunoscător.
Trebuie... Trebuie...
Trebuie să-mi faci onoarea asta...
Trebuie să-mi promiţi că vei supravieţui
că n-o să te dai bătută
indiferent ce se va întâmpla
oricât de disperată ai fi.
Promite-mi acum, Rose
şi să nu-ţi calci niciodată promisiunea.
Promit.
Să nu te dai bătută.
N-o să mă dau bătută, Jack.
N-o să mă dau bătută.
Tot înainte, sir.
Ridicaţi vâslele!
Se vede vreo mişcare?
Nu, sir. Nimeni nu mişcă, sir.
Verifică-i.
Dă-mi vâsla aici.
Verifică, asigură-te.
Ăştia sunt morţi, sir.
Dă-i la o parte. Uşor înainte.
Atenţie cu vâslele. Nu-i lovi.
Mai trăieşte cineva?
Mă aude cineva?
Mai trăieşte cineva?
Am aşteptat prea mult.
Continuă să verifici, mai caută!
Mai trăieşte cineva?
Mă aude cineva?
Jack?
Jack.
Jack, o barcă.
Jack.
Jack?
Jack.
Jack!
Jack.
O barcă, Jack.
Jack?
Întoarceţi-vă. Întoarceţi-vă.
Întoarceţi-vă.
Întoarceţi-vă, întoarceţi-vă.
Hei!
Mă aude cineva?
Nu-i nimic aici, sir.
Întoarceţi-vă.
N-am să renunţ.
Promit.
Întoarceţi!
1. 500 oameni au ajuns în ocean
când Titanicul s-a scufundat de sub noi.
Erau 20 de bărci care pluteau
şi doar una s-a întors.
Una.
Şase oameni au fost salvaţi din apă
printre care şi eu.
Şase... din 1. 500.
Mai departe, cei 700 din bărci
n-au avut altceva de făcut decât să aştepte...
să aştepte să trăiască, să aştepte să moară...
să aştepte iertarea care nu va mai veni.
Oh, sir, nu cred că veţi găsi pe cineva aici.
Sunt numai de la clasa a trei-a.
Părul lui e maro-roşcat.
E maro-roşcat. Maro-roşcat şi barba albă.
Nu mai e şi altă listă de pasageri?
- Nu mai este. - Poate e pe alt vas.
- Facem tot ce putem, doamnă. - Trebuie să mai fie o listă!
Atunci l-am văzut ultima oară.
S-a căsătorit, bineînţeles, şi-a moştenit milioanele
dar criza din '29 l-a lovit în inimă
şi şi-a băgat pistolul în gură, în acel an
sau cel puţin aşa am citit.
Îmi puteţi spune numele, vă rog?
Dawson.
Rose Dawson.
Mulţumesc.
N-am găsit nimic despre Jack. Nu apare în nici un act.
Nu, n-are cum, nu-i aşa?
Şi nu am vorbit niciodată de el până acum.
Nimănui, nici măcar bunicului tău.
Inima unei femei e un ocean adânc de secrete.
Dar acum ştiţi că a existat un bărbat numit Jack Dawson
care m-a salvat
în toate felurile în care o persoană poate fi salvată.
Şi nici măcar nu am o fotografie de-a lui.
Acum există doar în amintirea mea.
Keldysh, Keldysh, Mir2 ieşim la suprafaţă.
Păstram ăsta pentru când aveam să găsesc diamantul.
Îmi pare rău.
Trei ani...
gândul mi-a fost doar la Titanic
dar niciodată nu l-am simţit.
Nu mi-a intrat în suflet.
---=== S F Â R Ş I T ===---
by Amstel
# CELINE DION "My heart will go on"
# În fiecare noapte, în visele mele
# Te văd, te simt
# Că aşa ştiu, că vei continua.
# Depărtarea traversează distanţa
# Şi spaţiul dintre noi
# Trebuie să vii să-mi arăţi cum să continui.
# Aproape, departe oriunde ai fi
# cred că inima va continua să bată
# Încă o dată deschizi uşa
# Şi eşti aici în inima mea
# Şi inima mea va continua să bată
# Dragostea ne poate atinge o singură dată
# Şi ne poate părăsi o viaţă
# Şi niciodată să nu o părăsim până nu vom mai fi
# Dragoste a fost cand te-am iubit pe tine
# Adevărat o singură dată. Te-am ţinut
# în viaţa mea. Vom continua să mergem mai departe
# Aproape, departe oriunde ai fi
# cred că inima va continua să bată
# Încă o dată deschizi uşa
# Şi eşti aici în inima mea
# Şi inima mea va continua să bată
# Eşti aici Nu mai mi-e frică de nimic
# Şi ştiu că inima mea va continua să bată
# Vom sta aşa pentru totdeauna
# Eşti salvat în inima mea
# şi inima mea va continua să bată