A fost odată ca niciodată, într-un ţinut îndepărtat,
un tânăr prinţ ce locuia într-un castel somptuos.
Deşi avea tot ce-i dorea inima,
prinţul era răsfăţat, egoist şi rău.
Dar, într-o noapte de iarnă,
la castel sosi o cerşetoare bătrână
care îi oferi un trandafir
în schimbul unui adăpost împotriva frigului de afară.
Dezgustat de înfăţişarea ei slută,
prinţul îşi bătu joc de darul ei şi o alungă afară.
Însă bătrânica îl avertiză să nu privească la aparenţe,
deoarece frumuseţea vine din interior.
Când o izgoni din nou, toată urâţenia ei dispăru
şi apăru o frumoasă vrăjitoare.
Prinţul îşi ceru scuze, însă era prea târziu,
fiindcă ea îşi dăduse seama că nu exista pic de iubire în inima lui.
Drept pedeapsă,
îl transformă într-un monstru hidos
şi îi legă, pe el şi întreg castelul, cu o vrajă puternică.
Ruşinat de înfăţişarea lui monstruoasă,
Bestia se ascunse în castel,
iar singura lui fereastră spre lume era o oglindă fermecată.
Trandafirul pe care i-l oferise bătrânica
era, de fapt, fermecat
şi rămânea înflorit până când prinţul împlinea 21de ani.
Dacă ar învăţa să iubească
şi să câştige dragostea cuiva, înainte de căderea ultimei petale,
vraja ar fi ruptă.
Altfel, va fi condamnat
să rămână pentru totdeauna monstru.
Anii au trecut,
iar prinţul îşi pierdu orice speranţă,
căci nimeni n-ar putea iubi o bestie.
Frumoasa şi Bestia
În cătun e atâta pace
Nu sunt nori, zilele-s la fel
În cătun sunt atâţia oameni
Care spun în zori...
Cu daruri vine, cu-a sa tavă plină
Să vândă pâini şi covrigei
Dimineţi la fel mereu
Cel puţin de când ştiu eu
De când sunt vecinii mei
- Bună dimineaţa, Belle. - 'Neaţa, monsieur.
- Încotro mergi? - La librărie.
Tocmai am terminat cea mai frumoasă poveste
- despre un vrej şi un căpcăun... - Foarte drăguţ.
Marie, baghetele! Grăbeşte-te!
Fetiţa asta este cam ciudată
Confuză şi distrată, nu-i aşa?
Am văzut de-atâtea ori
E mereu cu capu-n nori
Pare cam bizară fata asta, Belle
- Bonjour - Bonjour
Ce fac ai casei?
- Bonjour - Bonjour
Te-ai însurat?
Cât e un ou?
Sunt foarte scumpe
Aş vrea să fug de viaţa de la sat
- Belle. - Bună dimineaţa.
Am adus înapoi cartea împrumutată.
Ai terminat-o deja?
N-am mai lăsat-o din mână. Mai aveţi ceva nou?
De ieri nu.
E în regulă. O împrumut pe asta.
Pe aia? Dar ai citit-o de două ori.
E preferata mea.
Locuri îndepărtate, lupte cu săbii, vrăji, un prinţ deghizat.
Dacă îţi place atât de mult, e a ta.
- Dar, domnule... - Insist.
Mulţumesc. Mulţumesc foarte mult.
Fetiţa asta este cam ciudată
Bolnavă n-ar părea defel
Are gându-n şapte părţi
Stă mereu cu nasu-n cărţi
Este cam bizară fata asta, Belle
Da, iată-i înţelesul
Cartea asta o citesc
Special
Că-şi întâlneşte-alesul
Însă va afla că este el
Doar spre final
Ştii c-al său nume-nseamnă chiar Frumoasa
Ea are tenul frumuşel
E frumoasă, da-i păcat
Se comportă cam ciudat
Diferită este de noi toţi
Nu e deloc la fel cu toţi
E diferită de noi toţi E Belle
Gaston, n-ai ratat niciun foc.
Eşti cel mai mare vânător din lume!
- Ştiu. - Nicio bestie
nu-ţi poate rezista.
- Şi nicio fată. - Aşa e, LeFou.
Am pus ochii pe aceea.
- Pe fata inventatorului? - Chiar pe ea.
- Norocoasa cu care mă voi însura. - Dar e...
- Cea mai frumoasă fată din oraş. - Ştiu, dar...
De aceea e cea mai bună.
- Nu merit ce e mai bun? - Ba da. Meriţi.
Din prima clipă de când am zărit-o
Mi-am zis că este-al meu model
E frumoasă cum sunt eu
Iar eu sunt precum un zeu
Deci, pe scurt, eu mă căsătoresc cu Belle
Priviţi la el
E o minune
Monsieur Gaston
E-aşa drăguţ
Vai, vai, n-am puls
Dar am tensiune
E-aşa puternic şi obrăznicuţ
- Bonjour - Ce zi
- Asta e şuncă? - Ce struguri frumoşi!
- Nişte brânză - Zece metri
- Scuzaţi-mă - Aduc cuţitul
- Daţi-mi voie să trec - Pâinea e expirată
- Dar put! - Nici pomeneală
Aş vrea să fug de viaţa de la sat
Priviţi cum Belle va vrea să-i fiu bărbat
O fată mai ciudată, dar specială
Interesantă mademoiselle
Ce păcat, vai, ce păcat
E în plus aici în sat
E drăguţă, da-i ciudată rău
Frumoasă, dar ciudată, zău
Chiar este o fată ciudată
E Belle
- Bună, Belle. - Bonjour, Gaston.
Gaston, dă-mi, te rog, cartea înapoi.
Cum poţi citi aşa ceva? Nu are poze.
Unii oameni îşi folosesc imaginaţia.
Belle, ar fi timpul să-ţi scoţi nasul din cărţi
şi să te preocupi de lucruri mai importante.
De mine.
Tot oraşul vorbeşte despre asta.
Nu e bine ca o femeie să citească.
În curând îi vor veni idei şi va gândi.
Gaston, eşti de-a dreptul primitiv.
Mulţumesc, Belle.
Haide să facem o plimbare până la han
- să-ţi arăt trofeele mele. - Poate altă dată.
- Ce-i cu ea? - E nebună.
El e superb.
Nu pot, Gaston. Trebuie să merg să-mi ajut tatăl.
La revedere.
Nebunul acela bătrân. Chiar că are nevoie de ajutor.
Nu vorbi aşa despre tatăl meu.
Da! Nu vorbi aşa despre tatăl ei.
Tatăl meu nu e nebun. E un geniu.
- Tată? - Oare cum s-a întâmplat asta?
- Măi să fie! - Tată, eşti bine?
Voi renunţa la chestia asta.
- Întotdeauna spui asta. - Acum vorbesc serios!
Nu voi face niciodată maşinăria asta să meargă!
Ba da. Şi vei câştiga locul întâi la târgul de mâine.
Şi vei deveni cel mai celebru inventator din lume.
Chiar crezi asta?
Întotdeauna am crezut asta.
Ce mai aşteptăm? O voi repara cât ai zice peşte.
Dă-mi cleştele de acolo.
Cum a fost astăzi în oraş?
Am primit o carte nouă.
Tată, crezi că sunt ciudată?
Fiica mea? Ciudată?
De unde ţi-a venit o asemenea idee?
Nu ştiu. Nu sunt sigură că mă încadrez în peisaj.
Nu prea am cu cine vorbi.
Cum rămâne cu Gaston? E un tip chipeş.
E adevărat. E chipeş şi grosolan şi înfumurat...
Tată, nu e pentru mine.
Nu-ţi face griji.
Invenţia asta va fi începutul unei noi vieţi.
Cred că e gata. Haide să încercăm.
- Funcţionează! - Serios?
- Da. - Ai reuşit.
Chiar ai reuşit!
Înhamă-l pe Philippe. Plec la târg.
Pa, tată. Succes!
Pa, Belle. Ai grijă de tine cât voi fi plecat.
Ar fi trebuit să ajungem deja.
Poate că am ratat o curbă.
Cred că ar fi trebuit s-o iau... Stai puţin.
Nu. S-o luăm pe aici.
Haide, Philippe, e o scurtătură. Vom ajunge îndată.
Nu cred că e bine. Philippe, unde ne-ai dus?
Mai bine ne-am întoarce.
Stai, băiete. Stai, Philippe.
Ai grijă! Nu!
Stai!
Stai, băiete!
Înapoi!
Bravo, băiete. E bine. Înapoi!
Stai!
Stai. Nu, Philippe!
Philippe?
Ajutor! E cineva acolo?
Ajutor!
E cineva?
Cred că sărmanul s-a rătăcit prin pădure.
Taci. Poate că va pleca.
E cineva acolo?
Să nu scoţi nicio vorbă, Lumiere. Nicio vorbă.
Nu vreau să deranjez, dar mi-am pierdut calul
şi am nevoie de adăpost pentru o noapte.
Cogsworth, fie-ţi milă.
Sigur, monsieur, sunteţi bine-venit.
Cine a spus asta?
Aici.
- Unde? - Bună.
Incredibil!
Acum ai dat-o în bară, Lumiere.
Superb. Adorabil.
- Cum au făcut aşa ceva? - Pune-mă jos imediat!
Termină! Am zis, termină!
Domnule, închideţi imediat uşa!
- Fiţi amabil! - Poftim?
N-am mai văzut un ceas care...
Monsieur, sunteţi ud până la piele.
Haideţi. Încălziţi-vă la foc.
- Mulţumesc. - Nu!
Ştii ce va face stăpânul dacă îl va găsi aici.
Îţi poruncesc să te opreşti.
Nu. Nu pe scaunul stăpânului.
N-am văzut nimic.
Bună, băiete.
- Ce serviciu! - Gata.
Aţi întrecut măsura. Eu sunt responsabil aici...
Aţi dori nişte ceai, domnule? Vă va încălzi îndată.
Nu. Fără ceai!
Mă gâdilă mustaţa lui, mamă.
Bună.
Este un străin aici.
Stăpâne, daţi-mi voie să vă explic. Domnul s-a pierdut în pădure.
Era ud şi îi era frig...
Stăpâne, aş vrea să vă spun
că eu m-am împotrivit de la început. E doar vina lui.
Am încercat să-i opresc. Dar m-au ascultat? Nu.
Cine eşti? Ce cauţi aici?
M-am pierdut în pădure şi...
Nu eşti binevenit aici!
Îmi pare rău.
- La ce te holbezi? - La nimic.
Ai venit să vezi Bestia, nu-i aşa?
Vă rog, n-am vrut să deranjez! Aveam doar nevoie de adăpost.
- O să-ţi ofer un adăpost! - Nu, vă rog!
Belle va avea parte de o surpriză pe cinste, aşa-i Gaston?
Da, e ziua ei norocoasă.
Aş vrea să vă mulţumesc tuturor, pentru că aţi venit la nunta mea.
Dar mai întâi trebuie să merg să-i cer mâna fetei.
Iar tu, LeFou, când voi ieşi cu Belle pe uşa aceea...
Ştiu. Formaţia va începe să cânte.
- Nu încă. - Scuze.
Gaston, ce surpriză plăcută!
Nu-i aşa? Sunt plin de surprize.
Ştii, Belle, nu este fată în oraş
care nu şi-ar dori să fie în locul tău.
Aceasta este ziua...
E ziua în care visele tale devin realitate.
Ce ştii tu despre visurile mele, Gaston?
Multe! Imaginează-ţi.
O colibă rustică de vânătoare, ultima mea captură prăjindu-se la foc,
iar micuţa mea soţie făcându-mi masaj la picioare,
în timp ce mititeii se joacă pe jos cu câinii.
- Vom avea şase sau şapte. - Câini?
Nu, Belle.
- Băieţi voinici ca mine. - Imaginează-ţi.
Ştii cine va fi acea soţie micuţă?
- Să mă gândesc. - Tu, Belle.
Gaston, nu mai am cuvinte.
Nu ştiu ce să spun.
- Spune că te măriţi cu mine. - Îmi pare rău, Gaston, dar...
Chiar nu te merit!
Ei bine, cum a mers?
O voi lua pe Belle de soţie.
Să fii sigur de asta.
Ce supărăcios!
A plecat?
Îţi vine să crezi? M-a cerut de soţie.
Eu, nevasta acelui plicticos, fără creier.
Madame Gaston
Ce straniu nume
Madame Gaston
La măritat
Nici gând, cu el, pe-această lume
Eu vreau să fug de viaţa de la sat
Vreau să am parte de-aventuri sublime
Vreau tot ce-mi pot imagina
Îl aştept pe cel promis
Să-mplinească al meu vis
Îmi doresc mai mult decât mi-e scris
Philippe! Ce cauţi aici? Unde e tata?
Philippe, unde este? Ce s-a întâmplat?
Trebuie să-l găsim. Trebuie să mă duci la el.
Ce e aici?
Philippe, te rog, stai.
Stai.
Tata!
N-am putut tăcea, nu-i aşa?
Trebuia să-l invităm să rămână, nu-i aşa?
Să-i dăm ceai, să-l punem pe scaun. Să se joace cu câinele.
Încercam să fiu ospitalier.
E cineva?
E cineva aici?
E cineva?
Tată?
Eşti aici?
Mamă, e o fată în castel.
Chip, nu inventa asemenea poveşti.
Vorbesc serios, mamă. Am văzut-o.
- Gata cu vorba. În cadă. - Dar... Poftim?
O fată. Am văzut o fată în castel.
Vezi, ţi-am spus eu.
Iresponsabil, fără griji, urechi cu dop de ceară, gură spartă...
Tată?
Ai văzut?
- E o fată! - Ştiu că e o fată.
Îţi dai seama? Ea e. Fata pe care am aşteptat-o.
- A venit să rupă vraja. - Stai puţin.
Tată?
E cineva aici?
Stai! Îl caut pe tatăl meu.
Ce ciudat! Sunt sigură că era cineva.
E cineva aici?
- Belle? - Tată!
Cum m-ai găsit?
Ţi-s îngheţate mâinile. Trebuie să te scot de aici.
Belle, vreau să pleci de aici.
Cine ţi-a făcut asta?
N-am timp să-ţi explic. Trebuie să pleci. Acum!
- Nu te părăsesc. - Ce cauţi aici?
Fugi, Belle!
- Cine e acolo? Cine eşti? - Stăpânul acestui castel.
Am venit după tatăl meu.
Te rog să-i dai drumul. Nu vezi că e bolnav?
Atunci n-ar fi trebuit să intre aici!
Ar putea muri. Te rog. Fac orice.
Nu poţi face nimic. E prizonierul meu.
Trebuie să existe o modalitate de a...
Stai puţin!
- Ia-mă pe mine prizonieră. - Pe tine?
Ai lua locul lui?
Belle, nu! Habar nu ai ce faci!
Dacă aş rămâne în locul lui, i-ai da drumul?
Da. Dar trebuie să promiţi că rămâi aici pentru totdeauna.
Vino la lumină.
Nu, Belle. Nu-ţi dau voie să faci asta!
- Promit. - S-a făcut.
Nu, Belle, ascultă-mă. Sunt bătrân, mi-am trăit viaţa.
Stai.
- Belle! - Stai.
Te rog, cruţă-mi fiica. Te rog!
Nu mai e treaba ta. Du-l în sat.
Te rog, dă-mi drumul!
Dă-mi drumul. Te rog!
- Stăpâne? - Ce e?
De vreme ce fata va sta cu noi o vreme,
mă gândeam că aţi putea să-i oferiţi o cameră mai confortabilă.
Sau poate că nu.
Nici nu m-ai lăsat să-mi iau rămas bun.
Nu-l voi mai revedea.
N-am reuşit să-mi iau rămas bun.
Te voi conduce în camera ta.
Camera mea? Dar credeam...
Vrei să rămâi în turn?
- Nu. - Atunci urmează-mă.
Spune-i ceva.
Sper că-ţi place aici.
De acum, castelul e casa ta.
Poţi merge unde vrei, cu excepţia aripii de vest.
- Ce e în aripa de... - E interzis!
Dacă ai nevoie de ceva, servitorii mei vor fi la dispoziţia ta.
Cina. Invit-o la cină.
Mă vei însoţi la cină. Nu e o invitaţie.
Cine se crede?
Fata aceea s-a încurcat cu cine nu trebuie.
- Nimeni nu-l refuză pe Gaston. - Aşa e.
Alungat. Respins. Umilit în public.
E mai mult decât pot îndura.
- Mai vrei bere? - La ce bun? Nimic nu ajută.
- Sunt făcut de ruşine. - Cine, tu? Niciodată.
Gaston, trebuie să-ţi revii.
Mă preocupă a ta stare, Gaston
Trist, deprimat şi-afectat
Orice bărbat vrea să fie Gaston
Chiar de şi-o fură vreodat'
Nu-i nimeni s-atragă atâtea priviri
Eşti cel mai vestit în oraş
Toţi te adoră, căci tu îi inspiri
E firesc, căci tu eşti
Un gingaş
Nimeni nu-i mai solid
Nimeni nu-i mai rapid
Un grumaz mai puternic nicicând n-ai zărit
Căci Gaston este unic în lume
El e modelul ideal
De-ai să-ntrebi pe oricine-ţi va spune
Lui Gaston fără dubii că-i este loial
Nimeni n-a mai văzut
Specimen mai plăcut
Cu aşa o gropiţă agăţ neîntrerupt
Fac furori pretutindeni mai totdeauna
E cel mai cel, e Gaston
În cinstea lui hip-hip strigaţi
Gaston e suprem Ceilalţi toţi, nişte amărâţi
Nimeni nu-i mai viteaz
Sau în luptă mai breaz
Într-o încăierare, nimeni nu muşcă ca Gaston
Nimeni nu-i mai voinic, nici mai tare
Cu-ai mei bicepşi pe loc v-am săltat
- Niciun petic din el nu e moale - Aşa-i
Iar pieptul sculptat e păros, dar stilat
- Nimeni nu-i mai labil - Nimeni nu-i mai abil
Un concurs de-i prin zonă îl câştigă Gaston
Nimeni nu mă întrece-n expectoraţii
Campion e Gaston
Eu puşti când eram dimineaţa mâncam
Cin'şpe ouă, puternic să cresc
Acum, de-am crescut, treij' de ouă mănânc
Muşchii mândri să pot să-i hrănesc
Nimeni nu-i mai dibaci
Când se-apasă un trăgaci
Sau când ţopăie după vreun mândru godac
Corn de cerb, colţi de urşi tot adun întruna
E cel mai cel
Gaston
- Ajutor! Să mă ajute cineva! - Maurice?
Vă rog, am nevoie de ajutor.
A închis-o într-o temniţă.
- Pe cine? - Pe Belle. Trebuie să mergem.
Nu e timp de pierdut.
Linişteşte-te, Maurice.
- Cine a închis-o pe Belle în temniţă? - O bestie!
O bestie urâtă şi înfiorătoare!
- E o bestie mare? - Imensă.
- Cu un rât lung şi urât? - De-a dreptul hidos.
- Şi cu colţi ascuţiţi? - Da! Mă ajutaţi?
Bine, bătrâne. Te ajutăm noi.
Serios? Mulţumesc!
Bătrân senil.
Cum să nu râzi de el?
Bătrân senil?
Bătrân senil.
LeFou, în sfârşit, am gândit-o
Te-nveţi cu năravul
Ce spui?
Neghiobul de-l strigă Belle ''tată''
Are-o minte ce-i umblă haihui
Mi-am cam pus neuronii la treabă
Iar de când l-am văzut pe gâscan
Mi-am promis drept cadou o soţie ca Belle
De-aia am conceput şi un plan
- Dacă eu... - Da?
- Atunci noi... - Nu, o să vrea?
- Ghici. - Acum m-am prins!
- Să mergem! - Să mergem!
Nimeni nu-i mai şiret
Nu-i escroc mai discret
Nimeni nu te-oropseşte ca asprul Gaston
Şi-uite-aşa în curând vom juca la nuntă
E cel mai cel
Gaston
Nimeni nu vrea să mă ajute?
- Cine e? - Doamna Potts, draga mea.
Mă gândeam că vrei nişte ceai.
Dar, tu eşti...
- Ai grijă. - E imposibil.
Ştiu, dar iată-ne aici.
Mamă, ţi-am spus eu că e drăguţă, nu-i aşa?
Bine, Chip, ajunge. Încet. Să nu-l verşi.
Mulţumesc.
Vrei să vezi un truc?
- Chip! - Îmi pare rău.
Ai fost foarte curajoasă, draga mea.
Aşa credem cu toţii.
Dar mi-am pierdut tatăl, visele, totul.
Stai liniştită, copilă. Într-un final totul va fi bine.
Vei vedea.
Ce tot flecăresc aici,
când am de aranjat masa?
Chip?
Pa.
Cu ce să te îmbrăcăm pentru cină?
Să vedem ce am în dulap.
Ce jenant!
Uite. Vei arăta superb în asta.
E foarte drăguţ din partea ta, însă nu merg la cină.
Dar trebuie să mergi.
Cina e gata.
De ce durează atât de mult?
I-am spus să coboare.
- De ce n-a venit încă? - Domnule, vă rog să aveţi răbdare.
Fata şi-a pierdut şi tatăl şi libertatea în aceeaşi zi.
Stăpâne, te-ai gândit
că această fată ar putea fi cea care va rupe vraja?
Sigur că m-am gândit! Nu sunt prost.
Bun! Te îndrăgosteşti de ea,
ea se îndrăgosteşte de tine şi gata! Vraja e ruptă.
Vom fi din nou oameni până la miezul nopţii.
Lumiere, nu e chiar atât de uşor. Aceste lucruri necesită timp.
Dar trandafirul a început deja să se ofilească.
N-are niciun rost.
Ea e atât de frumoasă, iar eu...
Uită-te la mine!
Trebuie să o ajuţi să vadă dincolo de asta.
Nu ştiu cum.
Ai putea începe prin a te face mai prezentabil.
Îndreaptă spatele. Încearcă să te porţi ca un gentleman.
Când intră, zâmbeşte-i elegant şi degajat.
Haide, arată-mi cum zâmbeşti.
- Dar n-o speria pe biata fată. - Uimeşte-o cu inteligenţa sclipitoare.
Dar fii politicos.
- Inund-o cu complimente. - Dar fii sincer.
Şi mai presus de toate,
- controlează-te! - Controlează-te!
Iat-o!
Bună seara.
- Unde este? - Cine?
Fata, da. Fata.
Ei bine, tocmai se...
Dată fiind situaţia... Nu vine.
Poftim?
Măria ta! Eminenţă!
Să nu ne pripim!
Credeam că ţi-am spus să cobori la cină!
Nu mi-e foame.
Ori vii, ori... Sparg uşa!
Stăpâne, poate că greşesc,
dar cred că nu e cea mai bună cale de a câştiga afecţiunea fetei.
Încercaţi să fiţi un gentleman.
Dar e atât de dificilă.
Cu blândeţe.
- Vrei să vii la cină? - Nu!
Tandru, cu blândeţe.
Mi-ar face mare plăcere
să iei cina cu mine.
Spune: ''Te rog."
- Te rog. - Nu, mulţumesc.
- Nu poţi sta acolo veşnic! - Ba da, pot.
Foarte bine! Atunci rabdă de foame!
Dacă nu mănâncă cu mine, atunci nu mănâncă deloc!
Vai de mine. Nu a mers prea bine, se pare.
Lumiere, stai de pază la uşă
şi dă-mi de ştire numaidecât dacă se schimbă ceva.
Poţi conta pe mine, mon capitaine.
Nu ne rămâne decât să coborâm şi să facem curăţenie.
Eu o invit cu politeţe, iar ea refuză.
Ce vrea să fac, să o implor?
Arată-mi fata.
Stăpânul nu e chiar atât de rău, odată ce ajungi să-l cunoşti.
De ce nu-i dai o şansă?
Nu vreau să-l cunosc.
Nu vreau să am nimic de-a face cu el.
Mă amăgesc singur.
Nu va vedea niciodată mai mult decât
un monstru.
E-n zadar.
- Nu. - Da.
M-am ars cu tine şi altădată.
Vai de mine! A ieşit!
Haide, Chip. La culcare cu fraţii şi surorile tale.
Dar nu mi-e somn.
- Ba da. - Ba nu.
Muncesc toată ziua, pentru ce?
O capodoperă culinară irosită!
Nu mai bombăni. A fost o zi lungă pentru toţi.
Dacă mă întrebi pe mine, era doar încăpăţânată.
La urma urmei, a spus ''te rog''.
Dacă stăpânul nu învaţă să se controleze,
- nu va reuşi niciodată... - Ce bine să te văd
pe afară, mademoiselle.
Eu sunt Cogsworth, şeful gospodăriei.
- El e Lumiere. - Încântat, drăguţă.
Dacă este ceva, încetează, te rog,
ce putem face pentru ca şederea ta să fie plăcută...
- Mi-e cam foame. - Da?
Auziţi? Îi este foame.
Fă focul. Adu argintăria. Trezeşte vesela.
Nu uita ce a spus stăpânul.
Gura mică. Nu pot lăsă copila flămândă.
Bine, fie. Un pahar cu apă, o coajă de pâine, iar apoi...
Cogsworth, mă surprinzi.
Nu e prizonier. E oaspetele nostru.
Trebuie să se simtă binevenită. Pe aici, mademoiselle.
Nu faceţi zgomot.
Dacă află stăpânul, ne-am ars.
Sigur că da.
Dar se poate cină fără muzică?
Muzică?
Este o mare onoare şi o plăcere pentru noi
să te avem ca oaspete astă-seară.
Iar acum, te invităm să te relaxezi.
la loc, în timp ce sufrageria prezintă
cina.
Bun venit, bun venit
Un nou oaspete-a sosit
Pune-ţi un şervet la gât, chérie
Iar noi te-am şi servit
Soupe du jour şi-un antreu
Te servim cu drag mereu
Sosul e o nebunie
Ştie orice farfurie
Poţi cânta, poţi dansa
Asta-i Franţa, draga mea
Însă cina e mereu pe primul loc
Tu un meniu deschide
Ce doreşti decide Bun venit
Bun venit, bun venit
Muşchi ragu, un soufflé
Iar budinca e flambé
Un brutar şi-un bucătar
Cabaretu-i culinar
Nu-i nimic, te-ai speriat
Totul este aranjat
Nu-i loc de melancolie
Masa e o bucurie
Glume spun, mă distrez
Cu ceşcuţe eu jonglez
Totul e de calitate, negreşit
Şampania destupă
Să-nchinăm o cupă
Bun venit
Ai slăbit
Ora mesei ai sărit
Bun venit, bun venit
Bun venit
Viaţa îşi pierde umorul
Când şomer e servitorul
N-are ţel fără de cel ce e servit
Pleacă de-aici!
Unde-i vremea
Când aveam ce face
Dintr-o dată totul s-a sfârşit
Zece ani doar de rugină
Prăfuiţi, fără lumină
Vrem şi noi să arătăm
Că suntem buni
Ziua în castel noi stăm degeaba
Noaptea-i plicticoasă
Bine ai venit la masă
În sfârşit, în sfârşit
Invitata a sosit
Masa este aşezată
Faţa este apretată
Va bea ceai la desert
Dragă, e un lucru cert
Totul, iată, străluceşte
Apa fierbe, clocoteşte
Aburi mulţi voi avea
E vreo pată undeva?
Fă curat, să fie totul strălucit
Am muşeţel, am tei
Şi cuburi câte vrei
Şi-un bun venit
- Bun venit - Bun venit
Bun venit
Bun venit, bun venit Orice vrei am şi găsit
Spectacolul e gata. Alinierea.
Zece ani eu n-am avut Un musafir aşa iubit
Te servim
Te iubim
Vrem să-ţi facem pe plac
Şi cât flacăra va ţine
Noi te vom servi pe tine
Felul trei
Felul doi
Până când spui: ''M-am săturat!''
Că eşti bine şi că te-ai şi săturat
Şi-apoi îţi vom cânta
Să-ţi faci digestia
Un bun venit
Bun venit
Bine-ai
Venit
- Bravo! A fost grozav. - Mulţumim.
Mulţumim, domnişoară. Frumos spectacol, nu-i aşa? Toată lumea!
Vai, uite cât e ceasul. E ora de culcare.
N-aş putea dormi acum.
Sunt pentru prima dată într-un castel fermecat.
Fermecat!
Cine a zis că este un castel fermecat?
Tu i-ai zis, nu-i aşa?
Mi-am dat singură seama.
Aş vrea să văd şi eu ce e pe-aici.
- Vrei să facem un tur? - Stai puţin!
Nu cred că e o idee prea bună.
N-o putem lăsa să-şi bage nasul prin anumite locuri,
dacă ştii la ce mă refer.
Poate că vrei să mă conduci tu.
Sunt sigură că ştii totul despre castel.
De fapt eu...
Da, vreau.
După cum vezi, a fost îndepărtată faţada falsă
pentru a scoate la iveală stilul Rococo.
Te rog să remarci tavanul cu boltă inversă.
Încă un exemplu de neoclasic târziu din perioada barocă.
Mereu am spus să nu-l repari dacă nu e stricat.
Unde rămăsesem?
Pe loc repaus!
Te rog să fii atentă la arcurile de susţinere de...
Domnişoară?
- Ce e acolo sus? - Unde? Nimic.
Nu e absolut nimic interesant în aripa de vest.
Doar praf, întuneric, plictiseală.
Deci asta e aripa de vest!
Bravo ţie!
Oare ce ascunde acolo?
- Să ascundă? Chiar nimic. - Atunci n-ar fi interzis.
Poate că ai dori să vezi altceva.
Avem broderii superbe care datează din...
- Eventual mai târziu. - Grădinile.
Sau poate biblioteca?
Aveţi bibliotecă?
- Sigur că da. - Cu cărţi.
- O mulţime de cărţi. - Munţi de cărţi.
- Păduri de cărţi. - Cascade.
- Torente. - Fluvii de cărţi.
Mai mult decât ai putea citi într-o viaţă.
Cărţi despre tot ce s-a studiat,
de orice autor care a scris ceva vreodată.
- De ce ai venit aici? - Îmi pare rău.
- Ţi-am spus să nu te prind aici! - N-am vrut să fac nimic rău.
Îţi dai seama ce-ai fi putut face?
Te rog! Opreşte-te!
- leşi afară! - Nu!
leşi afară!
Unde pleci?
Chiar dacă am promis, nu mai pot sta aici niciun minut.
Nu, te rog! Aşteaptă!
Nu!
Poftim. Nu face asta.
Stai liniştit.
Doare!
N-ar durea aşa de tare dacă ai sta liniştit!
Dacă n-ai fi fugit, nu s-ar fi întâmplat asta.
Dacă nu m-ai fi speriat, n-aş fi fugit.
N-ar fi trebuit să intri în aripa de vest.
Ar fi trebuit să înveţi să te controlezi.
Acum, stai liniştit. Ar putea să usture puţin.
Apropo, mulţumesc că mi-ai salvat viaţa.
Cu plăcere.
Nu obişnuiesc să ies din azil în toiul nopţii,
dar zicea că merită să vin la tine.
- Ascult. - Uite cum stă treaba.
Mi s-a pus pata să mă însor cu Belle,
dar trebuie convinsă puţin.
L-a lăsat cu ochii-n soare.
Toată lumea ştie că tatăl ei e nebun.
În seara asta a fost aici şi aiura despre o bestie într-un castel.
Maurice e inofensiv.
Belle va face tot ce-i stă în putinţă pentru a-l ţine departe de azil.
S-ar mărita chiar şi cu el.
Vrei să-l trimit pe tatăl ei la azil
dacă fata nu se mărită cu tine.
Ce diabolic!
Îmi place.
Dacă nu mă ajută nimeni, merg înapoi singur.
Am luat tot? Nu contează cât e de greu.
Voi găsi castelul şi o voi...
O voi scoate de acolo.
- Belle! Maurice! - Ei bine.
Se pare că tot n-o să meargă.
Trebuie să se întoarcă până la urmă.
Iar atunci vom fi pregătiţi.
LeFou, să nu te mişti din locul ăsta până nu se întorc Belle şi tatăl ei.
Dar...
Nasol!
N-am mai simţit pentru nimeni ce simt pentru ea.
Vreau să fac ceva pentru ea. Dar ce?
Păi, lucruri obişnuite.
Flori, ciocolată, promisiuni pe care n-ai de gând să le ţii.
Nu. Trebuie să fie ceva foarte special.
Ceva ce să-i trezească interesul. Stai puţin.
Belle?
Aş vrea să-ţi arăt ceva.
Dar trebuie să închizi ochii mai întâi.
E o surpriză.
- Pot să-i deschid? - Nu. Încă nu.
Aşteaptă aici.
- Pot să-i deschid acum? - Acum poţi.
Nu-mi vine să cred!
N-am văzut niciodată atâtea cărţi.
- Îţi place? - E superbă.
Atunci e a ta.
Mulţumesc foarte mult.
- la te uită! - Ştiam că o să meargă.
Ce? Ce merge?
- E încurajator. - Nu-i aşa că e palpitant?
- Eu n-am văzut nimic. - Haide, Chip.
Avem treabă în bucătărie.
Despre ce vorbeau? Ce se petrece? Spune-mi, mamă.
E chiar drăguţ, e chiar uman
A fost cam rău, a fost cam dur şi grosolan
Dar s-a schimbat, s-a educat
E rafinat şi pân-acum n-am observat
S-a apropiat
Chiar m-a atins
Nu m-a certat, nu s-a ferit, nu m-a respins
E cam ciudat
Da' îi minunat
Şi pân-acum aşa ceva n-am observat
Da, inima îmi bate
Cine-ar fi crezut
Aşa
Ceva
El nu e o zeitate
Dar ceva eu nu am observat
Când mă privea
- De-acum să vezi - Şi să nu crezi
- Cin' se gândea - Chiar nimenea
Cin' să mai spere că se vor apropia
- Aşa ciudat. Avem puţin - Avem puţin
De aşteptat
Acel ceva ce nimeni nu a observat
Poate că e ceva ce nimeni nu a observat
Ce?
O fi ceva ce nimeni nu a observat
Ce să fie, mamă?
Îţi voi spune când vei mai creşte.
Cu toţii ştiţi de ce ne-am adunat aici.
Mai avem exact 12 ore, 36 de minute şi 15 secunde
pentru a crea cea mai magică, romantică şi spontană atmosferă
pe care a cunoscut-o omul sau bestia.
Bun. Trebuie să vă amintesc cumva
că după căderea ultimei petale de trandafir
vraja nu va mai putea fi ruptă?
Prea bine. Vă cunoaşteţi îndatoririle.
Jumătate merg în aripa de vest, jumătate merg în aripa de est,
iar restul, veniţi cu mine.
Revino-ţi, Cogsworth şi lasă lucrurile să-şi urmeze cursul.
În mod evident este o scânteie între ei.
Dar nu e rău să mai pui nişte paie pe foc.
Dacă vrem să redevenim oameni, trebuie să se îndrăgostească deseară.
- Oameni din nou. - Oameni din nou.
Imaginează-ţi ce va însemna asta.
Să faci supă din nou
Să fii chipeş din nou
Să conduci madmoazele la braţ
Când voi fi om din nou
Şi-am să fiu om din nou
Plin de farmec voi fi, şi stilat
Doamne şic voi curta
Vraja e arma mea
Orice soţ o să fie-alarmat
De pe raft eu cobor
Şi-am să port cu onor
Rang uman, vom fi oameni din nou
Vom fi oameni din nou
Nici supieră, nici pieptăn, nici ceas
Vom fi oameni din nou
Buni şi harnici din nou
Ah, chéri, în zadar n-am să zac
Ruj şi gloss de-oi purta
Grasă nu voi părea
Să mă mişc o să fie un fleac
Am un fler uimitor
La dineu sau coafor
Mă tot rog să fim oameni din nou
Vom fi oameni din nou
Lumea sensu-şi va recăpăta
Mă voi detensiona
Oare? Sper că-i aşa
Ce să fac dacă-s prea încordat?
Când pe plajă voi fi
Dintr-un ceai voi sorbi
Liniştit, căci voi fi pensionar
Ceară nu voi mai vrea
Ci doar timp să mă pot relaxa
Vom fi oameni din nou
De ştergi tot praful de zor
Şi faci lumină-n decor
Poţi simţi, dovedi
Cineva vraja
Să îţi dezlege
Clanţa cât să lustruieşti
Şi-apoi făraşu-l goleşti
Merge şnur totu-n jur
Vraja sigur
O să se dezlege
Şi-acum deschideţi să ne-aerisim
Un locşor pentru toate găsim
Ştergeţi anii de tristeţe şi lacrimi
Şi aruncaţi-i
Vom fi oameni din nou
Când pe toţi fata ne-o dezrobi
Ne vom îmbujora
Ne vom îmbărbăta
Dintr-al vieţii pocal vom sorbi
Vom juca din nou
Vom trăi din nou
Ne rugăm şi-aşteptăm acea zi
Vom împinge, vom forţa
Amândoi se vor îndrăgosti
Doar aşa vom fi oameni din nou
''Nu a fost niciodată o poveste mai tristă
''Decât a lui Romeo şi a Julietei''
- Ai putea să citeşti din nou? - Ce ar fi să îmi citeşti tu mie?
Bine.
- Nu pot. - Adică nu ai învăţat niciodată?
Am învăţat. Puţin.
Dar a trecut mult timp.
Haide, te ajut eu.
- Să începem de aici. - Aici.
- Bine. ''Doo... '' - ''Două."
''Două." Ştiam. ''Două familii... ''
De vor fi amândoi
Vom face iar piruete
Ne vom învârti cu uşurinţă
Vom fi oameni din nou
Oameni din nou
Vom face din nou paşi de vals
Vom pluti din nou
Vom fi tineri cocheţi
Vom păşi, vom sălta după plac
Aşa cum fac oamenii adevăraţi
Voi fi iar ce am fost
Glorioasă va fi ziua când ne-om trezi
Că vom fi toţi oameni
Din nou
Este seara cea mare.
- Nu sunt sigur că pot face asta. - Nu e timp să faci pe timidul.
Trebuie să fii curajos, îndrăzneţ.
Curajos. Îndrăzneţ.
Va fi muzică, lumina romantică a lumânării
de care mă voi ocupa chiar eu.
Şi, la momentul potrivit, îţi vei mărturisi dragostea.
Da...
Îmi... Nu, nu pot.
- Îţi place fata, nu? - Mai mult ca orice.
Atunci trebuie să-i spui.
Voila! Arăţi atât de...
Stupid.
Nu e chiar cuvântul pe care îl căutam.
Mai ia puţin din vârf.
Domnişoara te aşteaptă.
Basmul de demult
Este-adevărat
Doar s-au cunoscut
Şi a apărut
Cineva, deodat'
Totul s-a schimbat
Ori li se părea
Ei au fost uimiţi
Şi nepregătiţi
Belle şi Bestia
Veşnic neschimbaţi
Tot mereu miraţi
Că în zori de zi
Soare iar va fi
Iar va răsări
Basmul de demult
Ce-l poţi povesti
Dulce şi amar
El te-nvaţă iar
Că mai poţi greşi
Soarele în zori
Ştii, va apărea
Tot la fel vom şti
Că se vor iubi
Belle şi Bestia
Noi mereu vom şti
Că se vor iubi
Belle şi Bestia
La culcare, Chip. S-au împărţit demult pijamalele.
Noapte bună, dragul meu.
Belle?
Eşti fericită aici cu mine?
Da.
Ce e?
Dacă aş putea să-mi revăd tatăl, doar pentru o clipă.
Mi-e atât de dor de el.
Ştiu ce putem face.
Oglinda asta îţi poate arăta orice.
Orice vrei să vezi.
Aş vrea să-mi văd tatăl, te rog.
Tată. Nu.
E bolnav. Ar putea muri şi e singur.
Atunci trebuie să mergi la el.
Ce ai spus?
Îţi dau drumul. Nu mai eşti prizoniera mea.
- Adică sunt liberă? - Da.
Mulţumesc. Tată, vin îndată.
Ia-o cu tine
ca să poţi mereu să priveşti în urmă şi să-ţi aminteşti de mine.
Mulţumesc că înţelegi câtă nevoie are de mine.
Măria ta, se pare că totul merge ca pe roate.
Ştiam eu că poţi.
l-am dat drumul.
Da, da...
Ce-ai făcut?
- Cum ai putut face aşa ceva? - A trebuit.
Da, dar... De ce?
Deoarece o iubesc.
Ce a făcut?
- Da, mă tem că este adevărat. - Pleacă?
Dar era atât de aproape.
După atâta timp, a învăţat să iubească în sfârşit.
Atunci s-a rezolvat. Vraja ar trebui să se rupă.
Dar nu e suficient. Trebuie să-l iubească şi ea.
Acum e prea târziu.
Tată?
S-au întors.
Belle.
Am venit acasă, tată.
Am crezut că nu te voi mai revedea.
- Mi-a fost atât de dor de tine. - Dar Bestia...
- Cum ai scăpat? - Nu am scăpat, tată.
- Mi-a dat drumul. - Bestia aceea îngrozitoare?
Acum e altfel, tată. S-a schimbat oarecum.
- Bună! - Un pasager clandestin.
Bună, mititelule.
Nici pe tine nu credeam că te voi revedea.
Belle, de ce ai plecat?
Nu îţi mai place de noi?
Chip, sigur că îmi place. Doar că...
- Pot să vă ajut? - Am venit să-l iau pe tatăl tău.
- Pe tata? - Nu îţi face griji, domnişoară.
Vom avea mare grijă de el.
- Tata nu e nebun! - Delira ca un smintit!
- L-am auzit cu toţii, nu-i aşa? - Da!
- Nu, nu vă permit! - Belle?
Maurice, spune-ne din nou, bătrâne.
Cât de mare era bestia?
Era enormă!
Avea cel puţin trei metri!
Mai nebun de atât nu se poate.
Vă spun, e adevărat.
- Luaţi-l de aici! - Daţi-mi drumul!
Nu, nu puteţi face asta!
Biata Belle. Îmi pare rău de tatăl tău.
Gaston, ştii că nu e nebun.
Aş putea rezolva neînţelegerea asta dacă...
- Dacă ce? - Dacă te căsătoreşti cu mine.
- Poftim? - Doar un cuvânt.
- Nu e nevoie de mai mult. - Niciodată!
Fie cum vrei.
Belle? Daţi-mi drumul!
Tatăl meu nu e nebun şi vă pot dovedi.
Arată-mi Bestia.
- E periculoasă? - Nu, nu ar face rău nimănui.
Vă rog, ştiu că arată înfiorător, dar e amabil şi cumsecade.
- Este prietenul meu. - Dacă nu te-aş cunoaşte,
aş spune că simţi ceva pentru monstrul ăsta.
Nu e un monstru, Gaston. Tu eşti!
E la fel de nebună ca bătrânul.
Bestia vă va răpi copiii.
- Va veni noaptea după ei. - Nu.
Până nu-i voi atârna capul pe perete, nu vom fi în siguranţă.
Propun să ucidem Bestia!
Pericol iminent
Noaptea el ne va vâna
Ne va devora copiii
Până se va sătura
Va distruge orăşelul
Dacă liber va umbla
Este timpul să-l stârpim, băieţi
Iar voi mă veţi urma
Prin păduri va umbla, Negru, învăluit în ceaţă
E un coşmar ce astăzi trebuie ucis
Stă ascuns, am ajuns lată podul spre castelul
Unde monstrul e de ani şi ani închis
Are colţi ascuţiţi, ca şi laba
Şi-are mari ochi sălbatici, verzui
Auziţi, rage iar
Dar de-acum e-n zadar
Va fi mort, va fi mort Moarte lui!
Nu voi permite aşa ceva.
Dacă nu eşti cu noi, eşti împotriva noastră. Aduceţi moşneagul!
Luaţi-vă mâinile de pe mine!
Nu-i putem lăsa să fugă şi să anunţe monstrul.
- Daţi-ne drumul! - Vom scăpa satul de bestie!
- Cine e cu mine? - Eu!
- Eu!
Torţe luaţi, haideţi, fraţi
Şi să mergem toţi spre locu-acel
Gaston ne va conduce la castel
Prin negură, prin pădure, până la castelul bântuit
Acolo se-ascunde ceva ce nu vezi în fiecare zi
E o bestie mare cât un munte
Nu ne-om odihni până nu e mort
La atac, la atac
Să-i venim azi de hac
Să-l ucidem imediat
Vom asedia castelul şi ne vom întoarce cu capul lui!
Trebuie să avertizez Bestia. Numai eu sunt de vină.
- Ce ne facem, tată? - Fii liniştită. Găsim noi ceva.
Noi urâm ce nu ştim
Şi de fapt ne îngrozeşte
Monstru-i înspăimântător, să-l atacăm
Haide, luaţi, luaţi ceva
Vă salvaţi familia
Şi viaţa noastră o vom salva
Să-l terminăm
Ştiam eu că nu trebuia să ne punem speranţele în ea.
Poate că era mai bine dacă nu venea deloc.
- Poate fi... - E ea?
Vai de mine! Cotropitori!
- Invadatori. - Au oglinda.
Anunţaţi-l pe stăpân.
Dacă vor luptă, va fi luptă.
Cine e cu mine?
Luaţi tot ce găsiţi.
Dar nu uitaţi, Bestia e a mea!
Cu inimile înfocate şi steagurile ridicate
Să pornim spre bătălie
Neînfricaţi în luptă noi ne avântăm
Hai cântaţi toţi în cor
Şi porniţi la luptă
Căci francezul este-nvingător
Să-l terminăm
- Iertare, stăpâne. - Lăsaţi-mă în pace.
Dar castelul e asediat.
Moarte lui! Moarte lui!
- Nu merge aşa. - Lumiere, trebuie să facem ceva!
Stai! Ştiu!
Moarte lui! Moarte lui!
Ce să facem, stăpâne?
Nu mai are nicio importanţă.
Lăsaţi-i să vină.
Moarte lui! Moarte lui!
Moarte lui!
Acum!
Da!
Am pornit!
Ce se întâmplă?
Belle, ai grijă!
Trebuie să încercaţi şi voi asta.
Uită-te sus, ticălosule.
Acum!
Să nu vă mai întoarceţi.
Ridică-te.
Ce e, Bestie?
Eşti prea amabil şi cumsecade pentru a riposta?
Nu!
- Belle. - Gaston, nu face asta.
Să mergem, Philippe.
leşi şi luptă!
Erai îndrăgostit de ea, Bestie?
Chiar te gândeai că te va accepta pe tine
când avea pe cineva ca mine?
S-a sfârşit, Bestie! Belle e a mea!
Dă-mi drumul. Te rog, nu-mi face rău.
Fac orice. Orice!
Pleacă de aici.
Bestie!
Belle.
Belle?
Te-ai întors.
Te-ai...
Te-ai întors.
Sigur că m-am întors. Nu puteam să-i las să...
Doar eu sunt de vină.
Dacă aş fi ajuns mai repede...
Dar poate că... E mai bine aşa.
Nu vorbi aşa.
Te vei face bine.
Acum suntem împreună. Vei vedea că totul va fi bine.
Cel puţin am reuşit să te mai văd
pentru ultima dată.
Nu!
Te rog, nu mă părăsi.
Te iubesc.
Belle, eu sunt.
Chiar eşti tu!
Lumiere.
Cogsworth.
Doamnă Potts!
- Ca să vezi! - Mamă.
- Vai de mine! - E o minune.
L'amour.
Lumiere, prietene. Lăsăm trecutul în urmă?
Sigur că da, mon ami. Ţi-am spus că va rupe vraja.
Ce vorbeşti, prietene? Mi se pare că eu am zis asta.
Nu-i adevărat. Eu ţi-am spus.
Ba nu,
cap de ceară, cu creier cât un bob de mazăre.
En garde, ceas de buzunar gras!
- Ia de-aici. - Nu mă mai împinge.
Mamă, vor trăi fericiţi până la adânci bătrâneţi?
Sigur că da, dragă.
Sigur că da.
Va mai trebui să dorm în dulap?
Soarele în zori
Ştii, va apărea
Tot la fel vom şti
Că se vor iubi
Belle şi Bestia
Tot la fel vom şti
Că se vor iubi
SubRip by XRAiN
EDIŢIE SPECIALĂ FRUMOASA ŞI BESTIA
PRIETENULUI NOSTRU, HOWARD, CARE I-A DAT VOCE SIRENEI
ŞI SUFLET BESTIEI. ÎI VOM FI VEŞNIC RECUNOSCĂTORI.
HOWARD ASHMAN 1950-1991
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania