Cu mult, mult timp în urmă, pe aceste meleaguri
există un tărâm acoperit de păduri...
în care, de mii de ani...
sălăşluiau zeii.
Pe atunci, oamenii şi fiarele trăiau în pace.
Dar odată cu trecerea timpului...
multe din aceste păduri au fost distruse.
Cele ce au rămas erau păzite de fiare uriaşe...
aflate în grijă Marelui Duh al Pădurii...
pentru că acelea erau zilele zeilor...
şi ale demonilor.
PRINCIPESA MONONOKE
Yakkuru!
Ashitaka!
La timp! Doamna Hâi a poruncit tuturor să se întoarcă în sat.
Da, chiar şi domnul Ji a spus asta. Domnul Ji?
A spus că pădurea e altfel decât de obicei. Toate păsările au dispărut!
Şi toate celelalte vieţuitoare au dispărut!
Bine, mă duc să văd ce spune domnul Ji. Intorceti-vă cu toţii în sat!
Ceva se apropie.
Ce este, Ji?
Nu ştiu...nu e uman.
Doamna Hâi a spus că toţi să se întoarcă în sat.
Priveşte, e aici!
E un Tatarigami! Tatarigami?!
Yakkuru, du-te!
Se îndreaptă spre sat. Vrea să-l atace!
Ashitaka!
Nu te apropia de Tatarigami! Dacă faci asta, vei fi lovit de blestem!
Yakkuru!
Calm! Calmaţi-vă!
De ce? De ce tu, recunoscut că zeul-paznic al pădurii, te înfurii aşa?
Monstrul! Spre sat!
De ce vreţi să atacaţi satul?
Opriţi-vă! Calmaţi-vă!
Curaj!
A fost învins! Ashitaka!
Chemaţi-o pe doamna Hâi!
Stingeţi focul!
Ashitaka!
Kaya, nu te apropia de rană!
Ashitaka e rănit, unde e doamna Hâi?!
Să nu se apropie nimeni de rană!
Doamna Hâi!
Uite, toarnă apa asta peste rana.
Nu ştiu de unde aţi apărut.
. ...mă închin vouă
şi voi încununa cu onoare moartea voastră.
Patetici umani!
O să vă daţi seama de suferinţa mea, când mânia mea vă va lovi!
S-a întâmplat un dezastru.
Se pare că mistreţul a venit dintr-o regiune din vestul îndepărtat.
Înnebunea din cauza rănilor, în timp ce carnea să putrezea.
...şi a fugit fără oprire, adunând tot blestemul, până când a devenit un Tatarigami.
Principe Ashitaka... - Da.
Arată-le tuturor braţul tău.
Doamna Hâi!
Ashitaka, eşti pregătit să-ţi priveşti destinul în ochi?
Da, sunt pregătit din clipa în care am ucis Tatarigami cu arcul.
Hmm. Rănitul te va mânca până la os, şi în final te va ucide.
Doamna Hâi, nu putem face nimic?!
Ashitaka a salvat satul!
Nu putem decât să stăm şi să aşteptăm.
Nimeni nu-şi poate schimba propriul destin. Nu putem decât să-l întârziem.
. .sau să luăm iniţiativa şi să ne confruntăm cu propriul destin când ne aflăm în faţa lui.
Priveşte.
Aceata e piatră care a venit de la mistreţ.
I-a rupt oasele, i-a sfâşiat carnea, provocându-i durere şi suferinţă.
Nu mă miră că mistreţul a devenit un Tatarigami.
Se pare că se întâmplă lucruri ciudate în regiunile din vest.
Trebuie să te duci în vest, ca să vezi clar, cu ochii tăi.
Şi poate că acolo vei putea găsi antidotul pentru blestem. -Da.
Învinşi în războiul împotriva Japoniei, ne ascundem de mai mult de 500 de ani.
Am auzit că puterea împăratului a fost preluată de Shogun.
. ...care la rândul lui a devenit slab
Sângele nostru slăbeşte din ce în ce.
Trebuie să fie destinul care ne conduce către această călătorie spre vest.
...tânărul care ar fi trebuit să ajungă şeful nostru.
Urmează regulile, apără-te şi trăieşte cu energie.
Ashitaka!
Kaya! E interzis să te plimbi noaptea în felul ăsta!
Accept pedeapsa, dar, vă rog, primiţi acest dar şi aduceţi-vă aminte de mine.
Acesta. Acesta e preţiosul tău pumnal de cristal!
Am pus înăuntru o vrajă ca să vă protejeze în timpul călătoriei.
O să fiţi mereu în gândurile mele, şi într-o zi poate. Poate.
Şi eu o să mă gândesc la tine. Vei fi întotdeauna în gândurile mele, Kaya, întotdeauna.
Un război?
Ucideţi-i pe toţi!
Înconjuraţi-i!
Vreau capul bastardului! Luptaţi! Luptaţi!
Opriţi!
Ei?!? Ce naiba se întâmplă cu braţul ăsta?
Nu-i lăsaţi să scape! Ucideţi-i!
Nu mă opri, vreau să trec!!
Monstrule!
Rana s-a inegrit.
La naiba, are gust de apă caldă!
A, uite-l!
Aşa e bine?
Ce? Ce naiba e asta? Nu sunt bani!
Dacă nu ai banii, dă-mi înapoi orezul!!
Bine, bine, aşteaptă puţin. Să văd!
Hm?!
Hei, femeie! Asta e o pepită de aur chiar mare!
Dacă preferi bani, o să-ţi plătesc orezul.
Hei voi, e vreo casă de schimb pe aici?
Nu?
Dau un săculeţ cu orez celui care o găseşte. Nu, îi voi da trei săculeţi de orez!
Hei! Aşteaptă!
Dă-mi-l înapoi! E al meu!
Ce te grăbeşti aşa?
Nu e nevoie să-mi mulţumeşti, eu trebuie să-ţi mulţumesc ţie.
N-aş fi ieşit niciodată cu bine din îmbulzeala aia dacă n-ai fi fost tu.
E! Eşti curajul în persoană!
Hmmm, aşa ai observat şi tu.
Întoarce-te cu spatele pentru o secundă şi vei fi marcat pentru totdeauna.
Lupta ar fi o pierdere de timp. N-ar fi mai bine să fugim?
Hmm. Aşa a devenit mistreţul un Tatarigami.
I-am luat urmele, dar când am traversat satul, l-am pierdut.
Era firesc.
Priveşte acolo.
Era un sat, ultima dată când am trecut.
Inundaţii, aluviuni, incendii. Mulţi oameni trebuie să fi murit.
Războiul, boala. Oamenii înghit un blestem după altul.
...urmându-şi destinul cu propria moarte
Dacă vorbim despre blesteme, această lume este un blestem prin ea însăşi.
Hm, bun aşa!
Am făcut o greşeală să cobor în sat. Am omorât doi oameni pentru asta.
Nu, pentru că datorită ţie m-am salvat.
Lasă cana, trebuie mai întâi de toate să mănânci.
Toţi mor...
. .se întâmplă pur şi simplu, mai devreme sau mai târziu.
Mmm, ce cana frumoasă.
Privindu-te, îmi vine în minte o legendă de demult transmisă de scrieri străvechi.
Aceea a unui bărbat curajos care plimbă un elan roşu.
...venit din est, şi care folosea săgeţi întărite cu pietre.
Lucrul cel mai important e să nu te laşi doborât de moarte.
Bine, asta e ceea ce am învăţat demult, de la profesorul meu.
Hai, termină de mâncat, e orez peste tot!
Ai mai văzut aşa ceva?
Ce să fie?
E din corpul mistreţului. E ceea ce i-a provocat mistreţului rană mortală.
Din nou e vorba despre ce e dincolo de vest.
...în inima munţilor se afla pădurea Shishigamilor.
O pădure interzisă oamenilor.
Pădurea Shishigamilor?
Animalele care trăiesc în pădure sunt enorme şi se zice că sunt la fel cum erau în antichitate.
La sfârşit a plecat, exact cum mă aşteptam...
Hei, voi! E doar un pic mai încolo nu coborâţi privirea!
Uite!
E zeul-lup al muntelui!
Ţineţi bestiile în frâu! Păstraţi-vă sângele rece. Alinierea!
Nu udă praful de puşcă!
Lăsaţi-i să se apropie înainte de a trage!
Numărul unu, foc!
Numărul doi, foc!
Sunt numai puii. De ce nu se arata şi mama?
Moro!
Vino, Moro!
Am făcut-o!
Nu, e nemuritoare, nu poate fi ucisă aşa de uşor.
Ce facem acum?
Plecăm repede.
Şi cei care au căzut în canion?
Regrupaţi-vă şi rămâneţi în formaţie!
Respiră!
Ţine-te tare!
Mă cheamă Ashitaka! Vin din ţinuturile îndepărtate din orient!
Sunteţi voi zeii antici care potrivit legendelor trăiesc în pădurea Shishigamilor?
Pleacă!
Kodama? Aici trăiesc Kodama?
Opreşte-te, dacă te mişti, îţi agravezi rănile.
Dacă te linişteşti, nu ţi se va întâmpla nimic rău. Kodama sunt semnul că pădurea e încă pură şi necontaminata..
Nu, îl recheamă pe Shishigami!
Shishigami? Un lup mare de munte?
Nu, ceva şi mai monstruos, şeful tuturor!
Aaah! Uite-l!
Yakkuru nu se teme. Nu e nici un pericol în jur.
Îmi cer scuze, dar trebuie să treversez pădurea voastră.
Nu cred că până la urmă a fost o idee aşa de bună. Să ne întoarcem!
E imposibil de trecut prin pădure!
Curentul raului e prea puternic] ca să-l puteam traversa...
...să ne grăbim, dacă vrem să nu ne rănească.
Te orientezi prin pădure? Ca să fim siguri că nu ne rătăcim.
Domnule, vor să ne amăgească.
Apar tot mai mulţi!
Şi aşa, asta e mama voastră? Ce copac splendid!
Urmele acelei fete şi cele ale lupilor muntelui. Asta trebuie să fie teritoriul tău.
Domnule, locul ăsta e periculos, Astea sunt porţile către lumea cealaltă.
Ai dreptate, atunci să ne odihnim.
Urme?
Semnele unui ZOCCOLO cu trei degete, Sunt încă proaspete.
Dar ce se întâmplă? Domnule, ce s-a întâmplat?
Totul e bine? De asta v-am spus că locul e periculos...
Ai văzut ceva?
Nu, nu contează.
Lipseşte puţin, ţine-te tare.
Îmi...îmi pare rău.
S-a dus...
Eh? Dintr-o dată corpul meu pare atât de uşor!
Eh? Ura, e vindecat!!
Au! Poate că nu.
Domnule! Am ajuns, am reuşit!
Pare un fel de castel!
Acela e Tataraba, fabrica construită de Eboshi.
Aici muncesc în mână pentru a produce oţel.
Hei!
Vine ceva din pădure! Mononoke?
Sunt eu! Kouroku, pastorul bestiilor!
Aşa e! Se îndreaptă încoace tocmai acum cu barca!
Ce se întâmplă aici! Faceţi linişte! Încerc să scriu!
Kouroku trăieşte!
Ce ai spus?!
Nu eşti o nălucă, nu-i aşa.?
Unde sunt ceilalţi? Mai erau alţi doi, căzuţi în canion.
Singurii care s-au salvat suntem noi.
Păstorii sunt cei care mor întotdeauna.
Lăsaţi-mă să trec!
Domnule Gonza, cine poate să fie persoana care plimbă un elan roşu?
N-am mai văzut până acum pe cineva să-i semene.
Omul acesta ne-a dus tot drumul până aici.
Mulţumiţi-i.
Ahhhh!!!! nu mă atingeţi aici!
voi acolo, nu vă mişcaţi!
În primul rând, vă mulţumesc că ne-aţi adus răniţii.
Dar e ceva ciudat...
Aţi ajuns la puţin timp după ce noi ne-am încheiat călătoria de întoarcere.
Deşi în aparenţă aţi trecut prin pădurea Shishigamilor aducând cu voi...
Kouroku!!! Trăieşti!!
Toki!
Cum crezi că o să mâncăm cu piciorul tău rupt în felul ăsta?!
Toki, dar eu...
Mi-am făcut griji tot timpul! Aţi fi putut fi devoraţi de lupi.
Aşa mi-aş fi putut alege un soţ mai bun!
Toki, lasă-mă să-mi trag răsuflarea. Te rog!
Toki! Du-te să-ţi ţii discuţiile casnice în altra parte.
Ce aţi spus? Să abandonaţi răniţii în felul ăla!
Ce specie de soldaţi sunteţi! De ce nu vă purtaţi bărbăteşte...
şi nu puneţi viaţa vostra la schimb?
Nu se putea face nimic.
Îţi mulţumesc. Ai salvat un om la fel de jalnic.
Mi-a fost frică că nu l-ai fi adus înapoi.
Hmmm, ai o voce frumoasă, pari un tânăr chipeş. Lasă-mă să-ţi văd faţa.
Gonza.
Te rog, condu-l pe oaspetele nostru, vreau să-i mulţumesc mai târziu.
Kouroku.
Bine ai venit. Îmi pare rău că te-am abandonat aşa.
Oh, te rog! Şi-au meritat-o, doamna Eboshi!
Toki, te rog iartă-mă şi tu, dacă aş fi fost cu el, n-aş fi lăsat să se întâmple.
Oh nu, dacă toţi ar fi rămas împreună...
...acum s-ar fi distrat ca niciodată în burta unui lui al muntelui!
Călătorule, odihneşte-te liniştit.
Aaah, eşti chiar un tânăr chipeş!
Hei, e nevoie de ceva muncă ca să punem în ordine tot ce e aici.
Mâncaţi cu respect!
Unde, unde?
Persoana aceea, acolo jos?
E chiar frumos, exact aşa cum a spus Toki!
E cu adevărat drăguţ! -Putin cam tânăr.
Asta nu te-a oprit niciodată până acum!
Închideţi-vă odată gura! Nu vedeţi că ne plângem morţii?
Dacă căutaţi bărbaţi arătoşi, sunt câţiva chiar aici!!
Beaaah! Cine tânjeşte după grăjdari?
Hei, călătorule! De ce nu vii cu noi?! Nu sta într-un loc împuţit ca asta!
Ce? Ce aţi spus? Mâncaţi-vă orezul pe care l-am adus acasă cu riscul vieţii noastre!
Ah! Şi cine pune în funcţiune forja care fabrica metalul care permite cumpărarea orezului?
Muncim la forja toată noaptea!
Aş vrea să mă opresc mai târziu, dacă nu e nici o problemă, şi să văd locul unde munciţi.
Serios? Atunci te aşteptam!
Trebuie să refacem machiajul!
Îmi dau şi cu ruj!
Nu uita! Te aşteptam!
Te rog, nu te simţi dezgustată.
Doamna Eboshi se poartă prea bine cu aceste femei.
Da, dar am auzit că în privinţa sănătăţii, femeile sunt semnul unui sat înfloritor.
În mod normal, nimeni nu ar accepta să lucreze la forjă!
Dar doamna Eboshi primeşte toate femeile care au fost abandonate.
Are inimă bună.
Hei, ai scuipat mâncare peste tot!
E cu adevărat o persoană impresionantă, nu-i pasă deloc de blesteme sau de ghinion!
Sau de spirite.
Povestea asta cu zeii munţilor nu e nimic faţă de ce s-a întâmplat când a venit Naganokami!
Naganokami?
Era un mistreţ cu adevărat mare, şeful de prin părţile astea.
Nimeni nu se putea apropia de munţi.
În ciuda unui munte plin de bogăţii, a răsărit chiar în faţa noastră.
L-am văzut cât era de urât, mai ales pentru că folosisem tot fierul din celelalte mine.
Practic au fost ucişi cu toţii.
Munca nostra e să dezvelim muntele de pădure şi să tăiem copacii .
Asta l-a făcut pe zeul pădurii să se înfurie pe noi.
Hei! Au început!
Şi apoi a apărut doamna Eboshi cu trupele de soldaţi Ishibiyashi.
Hei, e vreo problemă?
Te doare mâna?
Nu, mă gândeam doar la zeul-mistret.
. ..durerea şi suferinţa să trebuie să fi fost îngrozitoare.
Ashitaka, îmi cer scuze că te-am făcut să aştepţi.
Oţelul ăsta e bun.
Începeţi să vă pregătiţi pentru mâine.
Ziceţi la toţi să ia o pauză. -Da, doamnă.
Sunt unii care cred că sunteţi de partea samurailor sau a Mononokeilor şi nu au încredere în voi.
Mulţi încearcă să preia sub control Tararaba.
Vă rog, puteţi să-mi spuneţi care e motivul călătoriei voastre?
Ar trebui să-ţi fie cunoscută piatra asta.
E piatră care a lovit osul şi a sfâşiat carnea/ zeului-mistret, cauzând transformarea lui în Tătari
M-am ales cu rană asta când i-am aplicat mistreţului lovitură decisivă.
Unde e ţara voastră? Plimbaţi un animal ciudat.
Între nord şi est, dar nu pot să spun mai mult.
Dacă-l nu-l scuipi afară, te fac bucăţi imediat!
Şi la ce v-ar folosi să cunoaşteţi secretul acelei pietre?
Să văd cu ochi neincetosati, şi să iau o hotărâre.
Să vezi cu ochi neincetosati?
Înţeleg.
O să vă arăt secretul meu. Veniţi!.
Doamna Eboshi!
Gonza! Te las să faci ce a mai rămas.
Aceasta e grădina mea, de care se tem toţi.
Dacă vrei să cunoşti secretul, atunci vino cu mine.
Scuzaţi-ne.
De abia am terminat să ne construim unul.
E încă puţin cam prea greu.
O spuneţi în timp ce îl ţineţi cu atâta uşurinţă...
Dacă-l facem prea uşor, decoraţiile ramelor n-ar ţine.
Nu sunt singura care o să-l folosească. Am intenţia să-l dau şi femeilor.
Fără dubiu, va fi ceva de văzut!
Acesta e noul Ishibiya pe care oamenii mei l-au dezvoltat.
Ceştii chinezi sunt greoi, şi greu de folosit.
Cu aceste săgeţi de foc, nu trebuie să ne fie frică nici de monştri, nici de samurai îmbrăcaţi în armură!
Mamă, domna Eboshi vrea să cucerească Japonia!
Îmi pare rău că v-am făcut să munciţi din greu. O să vă aduc la toţi puţin sake, în curând.
Ar fi o uşurare!
Nu vă e de ajuns că aţi cucerit pădurea zeilor muntelui, făcându-i să devină Tatarigami?
Vreţi să risipiţi altă teroare, furie, disperare, cu aceşti Ishibiya?
Îmi pare răi că suferiţi.
Eu am tras.
Acel mistet neghiob ar fi trebuit să se răzbune pe mine.
Braţul vostru drept parcă ar vrea să mă ucidă.
Dacă blestemul meu s-ar duce atât de uşor, aş face-o, dar braţul meu nu s-ar limita numai la asta.
Braţul vostru nu s-ar mai opri...
Înainte de a fi masacrat pe toţi cei care se afla în încăperea asta?
Doamna Eboshi, Bătrânul vrea să vă vorbească.
Doamna Eboshi, nu trebuie să subestimaţi forţa acestui tânăr.
Tinere, şi eu sunt blestemat.
Vă înţeleg furia şi disperarea foarte bine.
Dacă le înţelegeţi, vă rog să n-o ucideţi.
Sunteţi singura care ne-a tratat ca pe nişte finite omeneşti normale.
Sunteţi singura căreia nu i-a fost frică de carnea noastră în putrefacţie.
. ..şi care ne-a spălat bandajele cu propriile sale mâini.
Bătrâne...
A trăi este extrem de dureros.
Blestemată fie lumea, blestemaţi fie oamenii, şi cu toate astea trebuie să continui să trăieşti.
Vă rog, fiţi atenţi la umilele mele cuvinte…
Se pare că au venit din nou.
Când se lasa noaptea, ei se întorc aici ca să planteze puieţi de copaci şi să recucerească pădurea.
Ashitaka, rămâi aici să ne ajuţi?
Aveţi de gând să dezgoliţi pădurea Shishigamilor, totuşi?
Dacă zeii antici dispar, atunci nici Mononoke nu sunt altceva mai mult decât bestii.
Odată ce lumina va pătrunde în pădure şi zeii muntelui se vor fi calmat, această zonă va deveni abundenţă.
Şi principesa Mononoke va putea deveni umană.
Principesa Mononoke?
E o biată fată a cărei inimă a fost furată de zeii muntelui.
Continuă să mă pândeşti ca să mă omori.
Se zice că sângele de Shishigami poate vindecă aproape toate bolile.
Cu el vreau să vindec leproşii, şi poate că tot el conţine şi cheia pentru a vă vindeca de blestem.
Doamna Eboshi… Ce părere aveţi de Ishibiya?
Potrivit pentru a distruge o naţiune întreagă.
Dar tot atârna un pic prea greu.
Oh!
Priviţi cine a venit!
Doamna Toki, pot să mă împing mai aproape?
Ce? Hei, aşteaptă!
Putem face schimb?
Aţi stat deasupra ceva timp, aşa că lăsaţi-l pe el.
Ai venit cu adevărat, în sfârşit!
Aţi văzut? V-am spus eu că e un tip pe cinste.
Ia uitaţi, îşi aranjează kimonoul!
O să abositi în curând, domnule Călător, dacă vă îndreptăţi înainte cu atâta viteză.
E o muncă cu adevărat grea.
Da, într-adevăr. Cinci zile pe săptămână, toată ziua, până noaptea târziu.
Viaţa voastră e grea?
Da, dar în comparaţie cu viaţa pe care o aveam înainte, e mult mai bine. E adevărat!
Sigur! Primim câteva firimituri şi bărbaţii nu ne mai hărţuiesc.
Văd...
-Cum? Deja pleci? -Ar trebui să rămâi...
… şi să munceşti cu noi!
Mulţumesc, dar trebuie să mă întâlnesc cu cineva.
Vine!
Principesa Mononoke!
E ea!
Opriţi-vă!
N-am nici un chef să mă lupt ci voi!
A sărit pe acoperiş! Se îndreaptă spre casă din sat!
Măriţi trupele Ishibiya! N-o lăsaţi să scape!
Nu vă abandonaţi poziţiile! Nu staţi degeaba!
Mi se pare că e pe acoperiş!
Nu ţipaţi! Continuaţi să împingeţi fără să vă opriţi!
Dacă o lăsăm aşa n-o să mai putem aprinde focul!
E singură? Se pare că am reuşit s-o încolţim.
Probabil că a venit pentru voi.
N-am de ales, atunci. Veniţi.
Principesa Mononoke! Mă auzi? Sunt aici!.
Dacă vrei să te răzbuni pe noi în numele tribului tău…
. .. aici sunt câteva femei care vor să se răzbune pe tine.
. …pentru moartea soţilor lor ucişi de lupii tăi.
În noaptea asta terminăm cu povestea asta o dată pentru totdeauna!
Uite-o!
Lăsaţi trecerea liberă, sau veţi fi loviţi!
E o capcană, principesa a lupilor munţilor!
Întoarce-te în pădurea ta!
Nu muri ca un câine!
Ştiam eu! Era unul de-al lor.
Lăsaţi să facă ce vrea.
Bine, am prins-o! Cade!
Nu vă mişcaţi!
Un lup al muntelui poate încă să muşte chiar dacă nu i-a rămas decât capul.
Trageţi în punctul în care vă cade.
Foc!
Nu vă mişcaţi!
Reluaţi!
Nu!
Luaţi-o!
N-o lăsaţi să scape!
Omorâţi-o!
Domnule Gonza, vă e bine?
Nu vă faceţi griji pentru mine! Duceţi-vă!
Ştiam eu că eşti un Mononoke!
Opriţi!
Te rog, deplasaza-te.
Ce faci, Ashitaka?!
Iau viaţa acestei fete în mâinile mele.
Vrei să iei această căţea a muntelui de nevastă.
E ceva întunecat care infestează sufletele voastre Şi al ei.
Priviţi cu toţii! Acesta este blestemul răzbunării şi al urii.
…care face carnea să se descompună şi cheamă moartea!
Nu mai hrăniţi aceasta furie şi aceasta ura!
Câtă insolenta!
Nu încerca să-ţi afişezi cu mine ridicolele tale ghinioane! Trebuie să fiu eu cel care-ţi va tăia braţul ăla?
Doamna Eboshi!
Cineva să-mi dea o mână!
Nu vă faceţi griji, îşi va redobândi cunoştinţă.
Iau cu mine fată asta!
Aşteaptă! Nu te las să pleci după ce i-ai făcut doamnei Eboshi!
Nu mişca!
Kiyo, nu!
Încă se mai plimba…
–Ce face doamna Eboshi? -E bine.
Aduceţi-mi-l pe Ishibiya! Adunaţi aici deasupra trupele lui Ishibiya!
Nu te vor lăsa să fugi!
Doamna Toki, grăbiţi-vă!
tu... tu.
Domnule, nu pot să vă las să treceţi.
Cu atât mai puţin cu cât nu sunteţi un locuitor al satului, nu pot să vă deschid poarta.
Vă rog, intorceti-vă.
Ne-aţi salvat tovarăşii, şi nu vrem să vă avem ca duşman.
Am venit aici de bună voie, şi voi pleca de bună voie.
Imposibil! E nevoie de zece oameni ca să deschidă poarta!
Domnule, vă rog să vă opriţi! O să muriţi!
S-a mişcat!
Daţi-vă la o parte!
Sunt lupii munţilor!
Foc, foc, foc!
Opriţi-vă! Principesa voastră e în siguranţă!
Vin la voi acum!
Yakkuru, du-te!
Îmi pare rău că v-am făcut necazuri.
A plecat.
Aşteptaţi!
E prada mea!
Ai fost lovit? O să mori?
De ce ai intervenit? Răspunde-mi înainte să mor!
N-am vrut să te las să mori.
Cui îi e frică de moarte? viaţa mea nu înseamnă nimic, dacă nu-i fac să plătească pe bastarzii ăia!
De prima dată când te-am întâlnit...
Pentru că te-ai pus la mijloc, acum tu vei muri ca un câine!
O să-ţi tai gâtul dintr-o parte în alta şi o să pun capăt văicărelilor tale inutile!
Supravieţuieşti...
Mai spui încă prostiile astea? N-o să-mi aplec niciodată urechea la o fiinţă umană!
Ce frumoasă eşti...
Ce e, Sân? Trebuie eu să o fac bucăţi?
Shoujou…
Shoujou, ce e insolenta asta care indică confruntări în tribul Moro?
Aceasta e pădurea nostra.
Consideraţi-ne oameni.
Consideraţi-ne oameni şi duceţi-vă.
Intorceti-vă înainte ca moartea să se abată peste voi.
Plecaţi.
O să-i mâncăm pe oameni.
Lăsaţi-ne să-i mâncăm pe oameni.
De ce voi, paznicii pădurii...
. …vă doriţi să mâncaţi ceva atât de nedemn ca o fiinţă umană?
Noi mâncăm oamenii şi le luăm puterea.
Vrem să posedăm puterea fiinţelor umane. Iată de ce mâncăm oamenii.
Nu, nu trebuie. Nu o să primiţi puterea umană.
Sângele vostru va fi contaminat şi nu veţi mai fi Shoujou!
Noi plantam copaci. Oamenii omoară copacii.
Pădurea nu se mai întoarce. Vrem să-i ucidem pe oameni.
Nu vă pierdeţi speranţa, continuaţi să plantaţi copaci. Shishigamii sunt de partea nostra.
Clanul Moro va lupta până la capăt.
Marele Shishigami nu luptă. O să murim cu toţii.
Principesa lupilor muntelui e mulţumită pentru că ea e umană.
Maimuţe insolente! O să vă tai gâtul cu colţii ăştia!!
Opreşte!
Sunt bine. Nu-ţi face griji pentru mine.
Du-te acasă. Mă ocup eu de fiinţa asta umană.
Ce ne facem?
Pot să-l devorez?
Nu, nu poţi să-l devorezi. Acum du-te.
Vino aici! Suntem prieteni.
O să-ţi duc stăpânul, ajută-mă.
Eşti deştept. E mai bine să nu vii aici sus.
Miros de om!
Du-te unde-ţi place şi fă ce vrei.
Oh. A ieşit!
Didarabocchi! Ce faci?
Mişcă-te şi uită-te!
De ce naiba crezi că mi-am pus hainele astea împuţite!
Dar dacă priveşti către Shishigami o să orbeşti!
Şi voi vă consideraţi cei mai buni vânători ai împăratului?
Împăratul a aprobat vânarea Shishigamilor.
Acum grăbiţi-vă!
Didarabocchi e forma nocturnă a Shishigamilor.
E pe cale să-şi ia adevărata sa formă.
Oh, uite că începe!
Domnule Jiko-Bou.
Ei? Ce e?
Acolo jos.
Aşa, în număr mare.
Nu sunt mistreţi din pădurea asta.
Trebuie să aparţină altui trib.
E Okkotonushi din Jinsei!
Jinsei? Vrei să spui că au traversat marea??
N-am nici cel mai mic dubiu.
Monstrul ăsta i-a adunat pe toţi aici!
Ca să vezi! Mizerabilul!
Mişcaţi-vă! Săriţi, săriţi!
Nici o rană!
Yakkuru.
Când te trezeşti, să-i mulţumeşti lui Yakkuru. A rămas lângă tine în tot acest timp.
Cum de-l cunoşti pe Yakkuru?
Mi-a spus multe lucruri despre tine şi despre pădurea din ţara ta…
Marele Shishigami ţi-a cruţat viaţa, iată de ce te ajut.
Am avut un vis ciudat. Un cerb auriu...
Mănâncă.
Mestecă.
Am venit ca să ucidem oamenii şi să protejăm pădurea.
Ce caută un om aici?
Ea e fiica mea. Aici nu sunt oameni.
Intorceti-vă pe pământul vostru şi omorâţi oamenii de acolo dacă vreţi.
Noi ucidem ca să protejăm pădurea Shishigamilor.
Ce caută un om aici?
Marele Shishigami a salvat viaţa acestui om. Acesta este motivul pentru care trebuie să-l lăsaţi în pace şi să vă întoarceţi.
Marele Shishigami a salvat un om? Vreţi să spuneţi că a vindecat un om?!
De ce nu l-a salvat pe Naganokami?
Poate nu e Shishigami, paznicul pădurii?!
Marele Shishigami da şi curma viaţa.
Aţi uitat până şi asta, voi, mistreţii?
Nu! Lupii munţilor vor să-l ţină pe marele Shishigami pentru ei.
Ei îi salvează pe oameni, dar noi nu!
Mai întâi trebuie să vă fie frică de moarte, că mie.
. .şi eu port otrava umană în corpul meu.
Îmi privesc moartea venind, fără să dau înapoi.
Moro, pentru asta trebuie să-i ceri marelui Shishigami să…
San, am trăit destul.
Shishigami probabil îmi va sorbi viaţa, în loc să-mi vindece rănile.
Nu e aşa! Mamă, tu l-ai înfruntat pe marele Shishigami toată viaţa ta!
Noi, cei din tribul mistreţilor, nu vom pleca niciodată!
Voi aţi pierdut, cei din tribul Moro! Laşilor!
Linişte! Dacă râdeţi de mama mea, nu o să vă iert niciodată!
Zei ai pădurii, vă rog, ascultaţi-mă!
Eu sunt cel care a dat lovitură mortală lui Naganokami, fără milă sau regret.
Devenise un Tatarigami, şi mi-ar fi atacat satul.
Acesta este blestemul pe care-l port din cauza gestului meu.
Am ajuns aici cu speranţa că Shishigami mă poate vindeca de acest blestem.
Oricum, Shishigami m-a vindecat de răni, dar nu şi de blestem.
Până ce blestemul îmi va devora viaţa, eu trebuie să sufăr.
E Okkotonushi. În sfârşit cineva care poate să înţeleagă.
Aşteaptă, Okkotonushi!
Nu trebuie să mănânci această persoană!
Ah. Eşti faţa lui Moro. Am auzit vorbindu-se de tine.
ochii voştri...
Te rog, deplasează-te. Nu-l mănânc.
Principesa a lupilor munţilor, totul e la locul său.
Doresc să vă aduc ultimele cuvinte ale lui Naganokami.
Îţi mulţumesc, tinere.
E cu siguranţă trist ca în tribul nostru şi-a făcut apariţia un Tatarigami.
Okkotonushi, există vreun mod de a înlătura blestemul ăsta?
Pleacă din pădurea asta. Data viitoare când te mai întâlnesc, va trebui să te ucid.
Okkotonushi, nu putem să câştigăm împotriva Ishibiya a oamenilor, numai datorită numărului nostru.
Moro, observă tribul nostru. Devin din ce în ce mai mult prizonierii obtuzităţii.
Dacă se continua aşa...
...vor începe să ne vâneze ca pe carne.
Dacă cauţi luptă, nu devii mai bun decât ei.
Nu m-am gândit să înfrunt forţa lupilor muntelui.
Chiar dacă am fi distruşi complet, le vom arăta furia mistreţilor.
Marele Shishigami!
Retrageţi bestiile!
Nu trageţi încă! Atrageţi-i mai aproape!
Foc!
Aduceţi în fata rândul următor! Mişcaţi-vă!
Oh, Eboshi, nu te lupţi cu duşmanul care trebuie!
Puneţi-vă pe poziţii în faţa mea.
Îi văd! S-au întors!
Domnule…
Bravo.
Nu fiţi aşa stresaţi. Peste puţin o să ne mişcăm.
Jiko-Bou.
Nu e momentul să ne jucăm cu samuraiul locului.
Lord Asano i-a adunat împotriva noastră.
Asano, hmm. Un domn puternic...
Ne-a ordonat să le dăm jumătate din oţelul nostru.
Ce aroganţă din partea sa.
Dar asta nu e momentul să ne încăierăm cu oamenii.
Mistreţii se adună în număr mare în pădure.
Din tot oţelul tău.
După ce-ţi vei fi respectat promisiunea făcută împăratului, vei putea face ce vrei.
Doamna Eboshi! Grăbiţi-vă! Înăuntru!
Cred că e unul din cei ai lui Asano.
E un mesager! Trataţi-l cu respect.
Bine te-ai întors!
Hei! Nu-l întâmpinaţi?
Eboshi din Tataraba! Acum puţină vreme am avut dovata curajului vostru splendid în lupta împotriva samuraiului acestui loc.
Noi venim în calitate de mesageri ai Lordului Asano. Dacă aţi înţeles, deschideţi poarta!
Dacă aveţi ceva de spus, spuneţi de acolo!
Doamna Eboshi a sustras pământul acesta de la Mononoke!
Ne atacaţi pentru că ştiţi că suntem slabi!
Duceţi-vă acasă!
Femei, nu voi tolera nici o insolenţă faţă de Lord Asano!
Insolenţă? El susţine că suntem insolente?
Noi am fost toată viaţa insolente!
Dacă vreţi un răspuns, uite-l că vine, chiar către voi!
Oh cerule Nici un Mononoke şi nici un samurai nu se poate întrece cu tine.
Asta arată adevărata ta latura combativă.
Credeţi cu adevărat că bucata aceasta de hârtie are vreo valoare?
Ei, ar putea servi în multe situaţii birocratice…
Dar, după toate, suntem pe cale să ucidem un zeu.
Da, doamna Eboshi?
Reuşeşti să înţelegi ce e scris în documentul ăsta?
E de la împărat.
-Imparat? - Cine e împăratul?
Împăratul Mikado.
Bine, ai înţeles ce intenţionam!
Puteţi pleca.
Dacă noi continuăm să fabricăm oţelul, puterea pădurii va slăbi.
În felul acesta vor fi mai puţine victime.
Ţi-am dat o mulţime de bani şi de oţel.
Motivul pentru care ţi s-a acordat încrederea soldaţilor Ishibiya nu a fost cel al fabricării oţelului.
Dar chiar în cazul ăsta, probabil că deja ştii.
Nu-mi spune că până şi tu ai început să crezi în legenda potrivit căreia, capul lui Shishigami îţi conferă tinereţe veşnică?
Nu ştiu la ce se gândesc persoanele de sus...
. ...şi nici nu vreau să ştiu.
Îmi voi ţine promisiunea.
Probabil va fi uşor să se aibă grijă de tribul mistreţilor şi cel al lui Moro.
Şi du de aici persoanele alea cu aspect suspect din spatele canionului.
Mi-ai luat vorbă din gură!
A, da, încă ceva…
Întâmplător, în ultimul timp a trecut prin satul tău un tinerel?
Ce plimba un elan roşu?
A plecat.
E ceva în ei care mă face să tremur!
Nu sunt vânători obişnuiţi. Sunt Jibashiri.
Vă rugăm, lăsaţi-ne să vă ajutăm!
Nu ne putem încrede în străini!
Dacă se întâmplă ceva doamnei Eboshi, nu putem face nimic!
Şi voi de abia aţi învăţat să vă folosiţi de Ishibiya.
Vreau ca fiecare din noi să apere acest loc.
Cei de care trebuie să ne temem mai mult sunt oamenii, nu Mononoke.
Veţi înţelege când Shishigami va fi mort.
Credeţi că se vor opri numai la capul lui Shishigami?
Nu sunt numai samuraii, şi Ishibiya pot fi folosiţi împotriva nostra.
Nu putem conta pe oameni. Faceţi ce puteţi mai bine.
Nu vă faceţi griji pentru doamna Eboshi. Eu, Gonza, o voi proteja cu preţul vieţii mele.
Ah, dacă ar fi adevărat? -Cum?!
Ar fi fost mai bine dacă tu ai fost o femeie...
Te doare?
Dacă tu ai fi sărit, totul s-ar fi terminat repede şi fără durere.
Cu cât suporţi mai mult durerea, cu atât rana devine mai profundă.
Se pare că am dormit mai multe zile.
Tot ce-mi amintesc e că am fost îngrijit de acea fată tânără.
Dacă ai fi scos un singur geamăt, ţi-aş fi sfârtecat gâtul dintr-o parte într-alta.
E o pădure atât de frumoasă...
Okkotonushi s-a mişcat deja?
Întoarce-te în peşteră, tinere. Cum poţi să asculţi strigătele de durere ale pădurii…
. …în timp ce mistreţii se mişca printre copaci...
…şed aici, cu trupul meu muribund ca să ascult strigătul disperat al pădurii.
. …în timp ce aştept ca femeia aceea să se arate.
. …visând la momentul în care să-mi pot înfige colţii în ţeasta să.
Moro, există un mod în care pădurea şi oamenii să poată convieţui fără conflicte?
E adevărat că nu există nici o altă posibilitate?
Oamenii nu fac altceva decât să-şi sporească numărul.
În scurt timp vor ajunge până aici.
Ce te gândeşti să faci din San? Crezi că şi ea o să renunţe?
Tipic uman. O idee atât de egocentrică!
San e una dintre noi. Când pădurea va muri, va muri şi ea împreună cu noi.
Dar fata aceea e umană!
Linişte, tinere!
Cum poţi să te gândeşti să înţelegi nenorocirile acelei fete?
Acea fată a fost azvârlită de către oameni şi s-a alăturat nouă.
Incapabilă de a deveni complet umană sau lup al muntelui.
Ea este mult iubită, abominabila, copilă fără păr.
Poţi salva o fată ca asta?!
Nu ştiu, dar ştiu că putem trăi împreună.
În ce mod puteţi trăi împreună? Luptând cu oamenii, cu Sân de partea ta?
Nu! Asta ar mări numai ura şi durerea.
Tinere, nu poţi să faci nimic.
La sfârşit, vei fi devorat de blestem.
Pleacă de aici.
Ai reuşit să te plimbi?
Mulţumesc. E datorită ţie şi lui Shishigami.
Yakkuru! Îmi pare rău că ţi-ai făcut griji!
Picioarele mi s-au slăbit atât de mult!
E totul prea liniştit. Au dispărut toţi Kodama?
În aer se simte mirosul satului lui Tataraba. Suntem aproape.
Mulţumesc pentru călăuzire! Vreau să vă cer o favoare.
Vă rog, adresaţi-vă către Sân.
Să mergem.
Ce miros teribil. Mi se face rău!
Nu e un simplu fum. Încearcă să ne inducă în eroare simţul mirosului.
Femeia aceea e acolo!
Ştie că suntem aici...
E o capcană. -O capcană?
Încearcă să ne scoată din pădure.
Cu siguranţă că are ceva măreţ în minte.
Trebuie să avertizăm mistreţii! Au început deja să se mişte!
Okkotonushi nu e un prost.
Cum ştie că nu are speranţe, are intenţia de ataca din faţă.
Asta e orgoliul mistreţilor.
Nu se vor opri până ce ultimul mistreţ nu va fi căzut.
Au început să dărâme copacii.
Şi aia e tot o capcană.
Mamă, îmi iau adio.
Mă duc să-l ajut pe Okkotonushi.
Probabil că au necazuri din cauza fumului.
Şi aşa e bine.
Oricum, ai fi putut să urmezi un alt drum, să trăieşti cu tânărul acela.
Îi detest pe oameni!
În afară de Ashitaka. Pentru mine?
Frumos...
Voi mergeţi cu Sân.
–Eu voi sta de partea lui Shishigami. -Sa mergem.
Tribul lui Moro va lupta de partea voastră! Unde este marele Okkotonushi?
Mulţumesc.
Vine de la Tataraba!
Să ne mişcăm!
Cine e acolo?
Samuraii!
Opriţi!
Sunt doar în trecere!
Le-a blocat!
Stop! E o risipă de săgeţi!
Curaj, mişcaţi-vă!
E adevărat, e chiar el!
Nu e o fantasmă!
Ashitaka!
Toki?
Sunteţi bine cu toţii?
După cum vezi!
Samuraii au început să atace, văzând că oamenii au plecat!
Flancul de nord deja s-a prăbuşit!
suntem toţi pitiţi aici Unde e doamna Eboshi?
A adus toţi bărbaţii pricepuţi şi pe Ishibiya ca să-l omoare pe Shishigami.
Nu e chip să ieşim din situaţia asta dramatică!
Shishigami! Deci sunetul de mai înainte era...
Domnule! V-am păstrat asta!
De ce n-ai adus ceva mai folositor, ca un Ishibiya?
–Dar...
Mulţumesc, Kouroku!
Mă voi duce să-i cer ajutorul doamnei Eboshi. Credeţi că a reuşit să reziste?
Cu atât mai rău, o să vărsăm oţelul peste ei!
Domnule Ashitaka, contam pe voi!
Curaj, chemaţi-o pe doamna Eboshi!
La naiba, l-am ratat!
Bărcile vor ajunge în curând, grăbiţi-vă!
Grăbiţi-vă să ajungeţi la doamna Eboshi! Doamna Eboshi, şi eu voi lupta!
Mă voi întoarce!
Continuaţi să luptaţi!
Sunt în spatele nostru!
Miros de carne arsă.
Yakkuru!
Rămâi în spate!
Lasă-mă să-ţi văd rana...
Îmi pare rău, aşteaptă-mă aici! Mă întorc.
Ţi-am spus să aştepţi!
Continuă să înaintezi, mai e puţin...
Cine eşti?
Asta e un loc pentru morţi, nu e pentru tine. Pleacă.
Vreau să vorbesc cu doamna Eboshi.
Doamna Eboshi nu e aici. Puteţi să-mi spuneyi mie ce vreţi să-i ziceţi.
Vorbesc numai cu ea. Unde este doamna Eboshi?!
Domnule! Sunteţi în viaţă...
Bătrâne, ce înfricoşător a devenit locul acesta...
Sunt multe persoane îngropate acolo jos.
"Înfricoşător" nu e bine zis, e prea vag.
Tataraba e asediat de samurai.
Femeile s-au ascuns în turnurile castelului. Dacă vă duceţi acum, încă mai e timp.
Totul s-a transformat într-un dezastru!
Blestematul Lord Asano! S-a comportat ca un laş, să atace în felul ăla!
Doamna Eboshi nu e aici?
S-a dus în pădure să-l ucidă pe Shishigami.
Trebuie să o chemaţi imediat, altfel va fi prea târziu!
Dacă ai terminat de vorbit, poţi să pleci!
Voi toţi, înapoi la muncă!
Asta e Tataraba?
Aşteptaţi puţin.
Vor să se abandoneze morţii persoanele care se afla în Tataraba?
Dacă nu plecăm acum, vor muri cu toţii!
Trimite un mesager!
Pădurea e mare şi deasă, nu ne putem întoarce în timp!
Nu tu vei trebui să trăieşti cu memoria morţilor!
Doamna Eboshi e sub controlul bastarzilor aia.
Aţi văzut un lup al munţilor în mijlocul mistreţilor care atacau?
San, aţi văzut-o pe principesa Mononoke?
N-am idee. Au apărut aşa, într-un nor negru...
Eu am văzut-o.
Eram aici, în prima linie...
Şi?
Nu mai ştiu. Dintr-o dată totul a devenit atât de confuz!
Bastarzii! Ne-au folosit ca momeală...
. ...ca să atragă mistreţii sălbateci.
. ...şi apoi au aruncat în aer terenul din faţa noastră!
San! Ce s-a întâmplat cu Sân?
Calmează-te. Vreau să te ajut.
E un lup al munţilor încă viu!
Domnule, domnule. Ce faceţi?
Domnule!
Tu! Ce vrei să faci?
Am nevoie de al ca să mă călăuzească.
Dacă voi nu aveţi de gând s-o chemaţi pe doamna Eboshi, o s-o fac eu!
Mişcaţi-vă!
Ce e mai important, capul lui Shishigami sau Tataraba?!
Săgeţi otrăvite!
Stop! Bastarzii!
Cu toţii că unul!
E liber!
Duceţi-vă cu toţii şi ascundeţi-vă în lac.
Vă rog, fiţi atent. Şi trupele Ishibiya li s-au aliat acum.
Vă rog să-mi ţineţi asta, ultima săgeată s-a rupt.
Rămâi aici cu toţi ceilalţi.
Aveţi grijă de Yakkuru!
Curaj, să mergem la Sân! Şi Eboshi va fi acolo!
Nu rămâneţi în spatele Jibashirilor! Azi o să lămurim această situaţie o dată pentru totdeauna!
Mr. Jiko-Bou.
Ah, te-ai întors! Ce ai văzut?
Pe Okkotonushi, rănit de moarte, se îndrepta către pădure, alături de principesa Mononoke.
Aşa cum mi-am imaginat. Caută ajutorul lui Shishigami.
Urmăriţi-i cu atenţie. Dacă-şi dau seama că sunteţi oameni, Shishigami nu se va arăta.
Ei, nu e nevoie să-mi spui de două ori.
Ce avea pe faţă? Sânge de mistreţ?
E modul în care se vopsesc Jibashiri.
Rezistaţi, aproape am ajuns la baltă lui Shishigami.
Se apropie ceva!
E ceva ce nu merge cu marele Okkotonushi! Aproape am ajuns, încercaţi să fiţi tari!
Se apropie ceva întunecat.
Ce e? Nu pot să simt nici un miros, cu tot sângele asta!
Shoujou!
Pădurea asta e distrusă! E vina voastră!
Pădurea asta nu mai e vie!
Asta e mulţumirea pe care Shoujou o oferă celor care lupta pentru pădure?
Voi aţi adus ceva de neimaginat în această pădure.
Ceva ce nu e nici om, nici bestie!
Nici om, nici bestie?
-Sosesc! -Padurea e distrusă!
Războinicii!
S-au întors. S-au întors înapoi!
Războinicii mei s-au întors pentru mine!
Veniţi, pornim spre Shishigami!
Mare Okkotonushi, calmaţi-vă! Morţii nu se mai întorc!
Îşi acoperă mirosul cu pieile mistreţilor!
Oamenii!
Opriţi! Nu trebuie să le arătaţi drumul pentru a ajunge la Shishigami!
Mare Shishigami! Vino afară!
Retrageţi-vă războinicii, ca să ne putem acoperi oamenii!
Mare Okkotonushi, vă rog, calmaţi-vă!
Şi el e distrus. Abandonaţi-l!
Nu, nu putem să-l abandonăm în starea asta! Se va transforma într-un Tatarigami!
Trebuie să te întorci şi să o avertizezi pe mama de capcana oamenilor!
Dacă mama vine, ne va da din curajul ei!
Du-te, nu trebuie să laşi clanul Moro să se stingă!
Du-te!
Îl voi ucide pe primul care înaintează, vă voi divulga adevărata înfăţişare, astfel încât toată pădurea să o poată vedea!
Ashitaka?
În spate! Rămâneţi în urmă!
Fierbinte, atât de fierbinte! Trupul meu arde ca focul!
Nu!
Mare Okkotonushi, Nu trebuie să devi un Tatarigami!
Mare Okkotonushi!
A răspuns!
L-ai auzit?
-San e în pericol! -Sa mergem!
Zer!
Nu!
Nu! Nu vreau să devin un Tatarigami! Mare Okkotonushi!
Eşti înceată, ridică-te!
Un lup!
Eboshi!
La naiba! Du-te tu înainte!
Eboshi! Ascultaţi-mă!
Opreşte-te, opreşte-te!
Ashitaka?
Tataraba va fi atacată de către Lord Asano! Femeile luptă!
Opriţi bătălia asta inutilă împotriva lui Shishigami şi intorceti-vă imediat!
Oamenii se ascund în josul lacului! Cu toţii vă aşteaptă să vă întoarceţi.
Ce dovezi ai?
Nici una! Dacă aş fi putut, aş fi rămas să lupt pentru Tataraba!
Îmi spui să nu-l ucid pe Shishigami şi în schimb să-i ucid pe samurai?
Nu! Nu există nici un mod în care pădurea şi Tataraba pot coexista?
Dar de partee cui e?
Doamna Eboshi, să ne întoarcem!
Am dat femeilor suficiente arme ca să mai reziste puţin.
Şi le-am spus: "Fiecare trebuie să-şi apere propria-i viaţă."!
E baltă, Shishigami e aproape.
De ce nu va descotorosiţi de ea pur şi simplu, acum?
E periculos să omori zeii. O lăsăm în seama ei.
Moro, aţi murit?
San!
Unde eşti?
San!
Ashitaka!
Okkotonushi...
Distruşi.
Dacă începeţi lupta aici, Shishigami nu se va arăta.
Mare Okkotonushi, vă rog, calmaţi-vă!
Mare Okkotonushi, vă rog, eliberaţi-o pe principesa lupilor munţilor! Unde e San?
San, mă auzi? Sunt Ashitaka!
San!
Descotorositi-vă de el!
Ucideţi-l, ucideţi-l!
San!
Ashitaka!
San!
Ashitaka!
Şi eu care mă gândeam să-mi păstrez ultimile forţe pentru feneia aceea...
Alcătuiţi o linie defensivă!
Nu vă băgaţi.
Nu voi trebuie să suportaţi blestemul lui Tatarigami.
Ah, nu mai puteţi să vorbiţi?
V-aţi comportat bine. Ajutaţi răniţii. Duceţi-vă.
Oh cerule, un spectacol cu adevărat înfricoşător...
Uite-l!
Dă-mi fata înapoi!
Ashitaka...
Poţi s-o salvezi pe San?
Shishigami...
Eboshi, nu trageţi!
Eboshi, aveţi alţi inamici cu care să vă luptaţi!
Ishibiya nu au funcţionat...
Trebuie să încercăm să lovim capul...
San!
Nu trebuie să mori!
Shishigami absoarbe viaţa?!
Oh nu, se transformă în Didarabocchi!
Voi toţi, priviţi cu atenţie.
Uite aşa se ucide un zeu.
Shishigami e încă capabil să cheme moartea.
Stop!
Eboshi!
La naiba, monstrule!
Am făcut-o! Ridică capul!
Jiko-Bou, adu cutia pentru cap!
Toţi cărăuşii au fost ucişi. Curaj, grăbiţi-vă!
Aveţi grijă să nu atingeţi trupul lui Shishigami! pentru că vă va lua viaţa!
L-am luat! Capul pe care mi-l făgăduisem.
Doamna Eboshi!
Moro, căţea bastardă! Ai reuşit să te mişti De-ai fi fost tu numai un cap!
Grăbiţi-vă!
Jiko!
V-am spus să vă grăbiţi!
Repede, aruncă-te în apă!
Dar nu ştiu să innot!
E suficient să păşeşti pe fund!
Lăsaţi-o pe seama mea, voi avea grijă să-i fie somnul uşor!
Moro deja s-a răzbunat pe ea.
Doamna Eboshi!
Dă-mi mâna!
N-am nevoie de ajutorul tău...
I-am promis lui Toki şi celorlalte că o să vă aduc înapoi.
Îşi cauta capul. Locul ăsta nu e sigur.
San!
Ajută-mă.
Nu! Eşti una dintre fiinţele umane!
Acum ia-ţi fiinţă umană şi pleacă de aici!
Nu te apropia, îi urăsc pe oameni! Pe toţi oamenii!
Sunt fiinţă umană...şi tu eşti.
Tăcere! Sunt un lup al muntelui!
Stai departe de mine!
Îmi pare rău, am încercat să-i opresc.
Asta e sfârşitul. Pădurea e pe moarte.
Nu e sfârşitul. Noi suntem încă în viaţă. Ajută-mă.
Hei, încotro?
Nu avem nici o soluţie!
Fugiţi!
Capul se mişcă!
Îl trag aici!
Acum e la locul lui.
Muntumesc.
S-a liniştit totul...
Im de gând să aştept zorii.
Mă întreb dacă tânărul acela a reuşit să ajungă la doamna Eboshi...
Sigur că a reuşit! Sunt sigură. Ar putea fi char acolo...
Oh , Kouroku, eşti o belea!
Lasă-l să doarmă. E singura soluţie.
Ce e? Îmi vine să vomit...
Didarabocchi!
Nu vă părăsiţi locurile!
Toki, ce facem? Se apropie din partea asta!
Nu ajută la nimic, să fugim!
Nu, noi apărăm Tataraba! I-am promis doamnei Eboshi.
E el! Ashitaka!
Fugiţi cu toţii!
Shishigami s-a întors după propriul său cap!
Dacă atingeţi locul ăsta negru, veţi muri!
Fugiţi spre lac, apa îl va încetini!
Eboshi şi bărbaţii sunt de cealaltă parte, şi se îndreaptă spre partea asta!
Megem să luăm capul lui Shishigami!
Să mergem!
Vine încoace!
Ce facem?
Nu vă speriaţi!
Aduceţi-i pe toţi la lac!
Păstraţi-vă calmul. Daţi o mână de ajutor răniţilor!
Nu, nu din partea aia!
Oh, sala mare...
Nu ajută la nimic, Tataraba e pierdută.
Cât suntem în viaţă, încă mai avem speranţă. Scufundaţi-vă în apă adâncă.
Uite, acolo!
Duceţi-vă!
Opriţi!
Oh, trăieşti! Îmi pare atât de bine!
Vreau să-i dau înapoi capul lui Shishigami. Lasă-l şi du-te de aici!
Nu spune aşa o prostie! În momentul ăsta nu mai poţi face nimic.
Uite! Shishigami a consumat atâta energie şi a încetinit.
Când razele soarelui îl vor lovi, se va dizolva în neant.
Domnule Jiko-Bou, e aproape deasupra noastră!
Nebunia unei fiinţe umane îl ţine suspendat la jumătate între rai şi iad.
Nu vreau să te omor...
Atunci suntem de acord...
Nu face aşa o figură înspăimântată...
Fugi!
Ashitaka!
Uh-oh...
Suntem înconjuraţi!
Lumina a soarelui, apari!
Jiko, deschide!
Eşti încăpăţânat. Nu înţelegi? E deja prea târziu!
Ashitaka, e inutil să te adresezi unei fiinţe umane!
Vreau să i-l dau înapoi cu propriile mele mâini!
Nu-mi iau nici o răspundere pentru ce o să se întâmple...
Shishigami.
Vă restitui capul!
Vă rog, liniştiţi-vă!
Vine, vine!
A încetat să se mişte...
Sunt oamenii!
Doamna Eboshi! Toate bune?
Nu o atingeţi, e rănită!
Cade, cade!
Să nu cădeţi!
Shishigami a rădus viaţa...
San, San, priviţi în jur!
Chiar dacă va fi luat înapoi, acest loc nu mai e pădurea lui Shishigami.
Shishigami e mort.
Shishigami nu va muri niciodată. El este viaţa şi moarte în acelaşi timp.
Mi-a spus că trebuie să continui să trăiesc.
Ashitaka, te iubesc, dar nu pot să-i iert pe oameni.
Foarte bine. Tu o să trăieşti în pădure şi eu o să trăiesc în Tataraba.
O să te caut din când în când...
În timp ce-l plimb pe Yakkuru.
Mi-e atât de ruşine! Salvată pe spinarea unui lup al muntelui!.
Cineva să-l cheme pe Ashitaka. Vreau să-i mulţumesc.
Voi toţi, o luăm de la început. Vom face din acesta un sat bun.
Oh cerule, nu pot învinge împotriva proştilor!
---=== S F Â R Ş I T ===---
by Amstel