www.titlovi.com
DIVAN ŽIVOT
Vi ste u Bedford Folsu
Sve dugujem Džordžu Bejliju. Pomozi mu, dragi Oče.
Josife, Isuse i Marijo,
pomozite mom prijatelju gospodinu Bejliju.
Pomozi večeras mom sinu Džordžu.
Nikad ne misli na sebe. Zato je u nevolji.
Džordž je dobar momak. Budi sa njim, Bože.
Volim ga, Gospode. Pazi večeras na njega.
Molim te, Bože. Nešto nije u redu sa tatom.
Molim te, vrati nam tatu. Vrati tatu kući...
Zdravo, Josife. Neka nevolja?
Izgleda da moramo da pošaljemo tamo nekoga.
Mnogo ljudi traži pomoć za nekog Džordža Bejlija.
Džordž Bejli? Da... Ova noć je presudna za njega.
Odmah ćemo poslati nekoga. Na koga je red?
Zato sam i došao, gospodine. Opet je red na časovničara.
Klarens... Zar još uvek nije dobio svoja krila?
Preskočili smo ga. Znate, inteligentan je kao zec.
Da, ali ima prostu, dečiju veru.
Josife, zovi Klarensa.
Zvali ste me? - Da. Čoveku na Zemlji treba pomoć.
Sjajno. Da li je bolestan? - Još gore. Obeshrabrenje.
U 10:45 po zemaljskom vremenu, on će ozbiljno razmišljati
da odbaci najveći božiji dar. - Život?
Imam samo sat vremena da se obučem. Šta sada oblače?
Tih sat vremena ćeš upoznavati Džordža Bejlija.
Ako uspešno završim misiju, možda ću dobiti i krila?
Čekam na to preko 200 godina. Ljudi počinju da pričaju...
Kakva ti je to knjiga? - "Avanture Toma Sojera."
Uradi dobar posao sa Džordžom, pa ćeš dobiti krila.
Hvala vam, gospodine. - Jadni Džordž... Sedi.
Da sednem? - Ako misliš da pomogneš čoveku,
treba da znaš nešto o njemu, zar ne? - Normalno.
Dobro gledaj... Vidiš li grad? - Gde? Ništa ne vidim.
Zaboravio sam... Još uvek nemaš svoja krila.
Pomoći ću ti. Koncentriši se.
Vidiš li sada nešto? - Da, to je čudesno!
Ako ikada dobiješ krila, moći ćeš sve sam da vidiš.
Divno!
Idemo! - Ko je to?
To je tvoj problem. Džordž Bejli. - Dečak?
Ovo je 1919. godina. Imao je 12 godina.
Tada se nešto dogodilo što ćeš morati da zapamtiš.
Evo i plašljivka! Moj mali brat, Hari Bejli!
Ne plašim se!
Džordže, upomoć! - Ne brini, dolazim!
Napravite lanac!
Džordž je spasio brata, ali je dobio tešku prehladu
koja mu je zahvatila levo uho. Izgubio je sluh.
Prošle su nedelje
do njegovog povratka na posao u Gauerov dućan.
Gospodin Poter... - Ko je to? Kralj?
To je Henri F. Poter.
Najbogatiji i najzlobniji čovek u oblasti.
Na posao, robe!
Voleo bih da imam milion dolara!
Ja sam, gospodine Gauer, Džordž Bejli! - Kasniš! - Da...
Zdravo, Džordže, zdravo Meri. - Zdravo, Vajolet.
Pertle od 2 centa? - Ona je stigla prva.
Još uvek razmišljam. - Pertle? - Da, molim.
Sviđa mi se. - Sviđa ti se svaki dečak.
Šta tu ne valja? - Izvoli.
Pomozi mi da siđem. - Da ti pomognem?
Jesi li odlučila? - Uzeću čokoladu.
Sa kokosom? - Ne volim kokos. - Ne?
Znaš li odakle dolaze kokosovi orasi? Pogledaj...
Tahiti, ostrva Fidži, Koralno more...
Novi časopis? Nisam ga videla do sad.
Naravno. Samo mi, istraživači, možemo da ga dobijemo.
Predložen sam za članstvo u "Nacionalnoj geografiji".
Na ovo uho ne čuješ?
Džordže Bejli, voleću te do kraja života.
Jednog dana ću da idem na ekspediciju.
Imaću par harema i 3-4 žene. Videćeš.
Džordže! - Da, gospodine?
Ne plaćam te da budeš kanarinac! - Ne.
Sa žaljenjem vam javljamo da je vaš sin Robert umro...
Gospodine Gauer, treba li vam nešto? - Ne.
Mogu li ovde nešto da uradim? - Ne.
Ja ću ih pokupiti... - Odnesi ih gospođi Blejn.
Ona ih očekuje. - U redu.
Imaju difteriju, zar ne? - Da. - Treba li da naplatim?
Da, Džordže. - Gospodine Gauer... - Polazi!
Stoj! Gde si pošao? - Moram kod tate. - Drugi put.
Unutra se sprema oluja. - Telefon... - Ko je?
Kontrolor. - Kontrolor? Trebalo je juče da ga zovem.
Prebaci mi tamo...
Ne kukam, gospodine Poter. - Moliš, a to je još gore.
Samo tražim još 30 dana. Trenutak, sinko... 30 dana.
Iskopaću nekako tih 5.000.
Pritiskaš li te ljude da plaćaju hipoteku?
Vremena su loša. Ljudi nemaju posla.
Poništi ugovore! - Ne mogu. To su porodice sa decom.
To nisu moja deca. - Nečija jesu.
Vodiš li posao ili humanitarnu organizaciju?
Nećeš mojim novcem! - Zašto ste tvrdoglavi?
Nemate porodicu, nemate decu. Nećete stići da sve potrošite.
Zar da poklanjam novac promašenim bednicima
kao što ste ti i tvoj brat? - On nije promašen!
Ne pričajte to za mog oca! On je najveći u gradu!
Veći je od svih vas! Ne dozvoli da te vređa!
U redu, hvala ti. Razgovaraćemo večeras.
Lek je trebalo da vam stigne pre sat vremena.
Biće gotovo za pet minuta.
Gde su kapsule za gospođu Blejn?
Jesi li me čuo? - Da. - Kakve su to igre?
Zašto nisi odmah odneo? Taj dečak je mnogo bolestan!
To mi je bolesno uho... - Mali lenjivče...
Ne znate šta radite.
Stavili ste nešto pogrešno u kapsule.
Uznemireni ste zbog telegrama.
Kapsule ne valjaju, ali niste vi krivi.
Pogledajte šta ste uradili. U onoj boci je otrov.
Znam da se loše osećate.
Nemojte da me povredite! - Ne, Džordže...
Neću reći nikome. Znam kako vam je.
Kunem se, nikome neću reći.
Divan kofer. Prava engleska koža.
Zaključavanje, četke, češljevi... - Ne, ne...
Slušaj, Džo... Hoću jedan veliki!
Zašto si zaustavio? - Dobro pogledaj to lice.
Ko je to? - Džordž Bejli.
Dečko kojeg je šamarao onaj apotekar? - Baš taj.
Dobro lice. Sviđa mi se. Sviđa mi se Džordž Bejli.
Je li ikada rekao nekome za pilule? - Nije.
Da li je oženio onu devojku? Išao je na ekspediciju?
Sačekaj i videćeš.
Ne treba mi za jednu noć, nego za 1001 noć!
Hoću mesta za suvenire iz Italije, Bagdada, Samarkanda...
Da, leteći ćilim... A ovaj polovnjak?
To je već nešto... Ako brod potone,
mogu da ga koristim kao čamac. Koliko košta?
Besplatan je. - Ovo uho mi ne radi najbolje... Besplatan?
Tako je. - Otkud moje ime tu?
Poklon od starog Gauera. Sam ga je izabrao.
Zaista? Moj stari šef... - Kojim brodom ideš?
Radiću na brodu za prevoz stoke.
Brod za stoku? - U redu je, volim krave.
Mnogo hvala za kofer. - Ništa... - To je divno od vas.
Želim milion dolara...
Stani malo, kapetane Kuk! - Jesu li ti izrasla peraja?
Pošalji nam razglednicu! - Kofer ti propušta!
Zdravo, Erni, Berte... Danas sam bogati turista.
Odvezi me sa stilom. - Upadaj, vaša visosti!
Staviću i kapu!
Dobar dan, gospodine Bejli. - Zdravo, Violet!
Dobro izgledaš. Imaš malo haljine na sebi...
Ova starudija? Nosim je kad ne hajem kako izgledam.
Da li bi... - Da.
Hoćeš sa nama da ti pokažemo grad? - Ne, hvala.
Idem kući da proverim ženu.
Porodičan čovek...
Džordže, Hari, tresete celu kuću!
Pusti ih. Voleo bih da sam sa njima.
Hari će pocepati odelo. Džordže!
Zato sva deca treba da budu devojčice.
Onda ne bi bilo... Nije važno.
Džordže, Hari, odmah siđite na večeru! Ohladiće se.
Imamo poklon za tebe, tata. Izvoli.
Krelci... Sedite i večerajte. - Ja sam jeo.
Zar nećeš da završiš sa oblačenjem? - Briga me.
To je Džordžov smoking. Eni, zaboravila si pitu?
Ako me pipneš, tresnuću te metlom!
Ali zaljubljen sam u tebe. Večeras je pun mesec.
Moj poslednji obrok u roditeljskom domu...
Moj pritisak... - Mogu li da uzmem auto?
Nosim neke tanjire... - Kakve tanjire?
Glavni sam u komisiji za jelo. Treba nam samo dvadesetak.
Ne! Ne moj najbolji servis... - Neka ih uzme, mama.
Nadam se da će ti put biti udoban.
Nedostajaćeš ujaku i meni. - Šta je? Izgledaš umorno.
Opet sam se svađao sa Poterom. Mislio sam da će popustiti
kada ga postavimo za glavnog. - Šta je tom pohlepnom dripcu?
On je bolestan. Frustriran. Duša mu je bolesna, ako je ima.
Mrzi svakoga ko ima ono što on ne može da ima.
Nas najviše, mislim. - Prolaz! Zdravo, tata.
Imaš li šibicu? - Baš smešno...
Stavi to u auto. Doneću ti kravatu.
Doći ćeš kasnije, Džordže? - Da se smrtno dosađujem?
Bolju smrt ne bi poželeo. Biće mnogo lepih devojaka...
Bez džina, sine! - Tata, samo malo...
Ne, ni kap. - Momci, devojke i muzika...
Šta će im džin?
Jesam li i ja bio takav kada sam diplomirao? - Uglavnom.
Voleli bismo da i njega pošaljemo sa tobom.
Majka i ja smo pričali o tome.
Sve smo smislili. Hari će preuzeti moj posao u "Gradnji",
radiće par godina, pa će doći i on.
Mlad je za taj posao. - I ja sam bio.
Ti si se rodio stariji. - Molim? - Rođen si stariji.
Verovatno si odlučio šta ćeš posle koledža.
Gradiću, dizajniraću zgrade, planirati moderne gradove...
Još uvek juriš taj milion pre tridesete?
Odustajem za polovinu odmah...
Da nisi planirao da se vratiš u "Gradnju"?
Privuci stolicu da čuješ bolje...
I bih, da mislim da ću čuti nešto vredno.
Znam da je prerano... - Ne bih mogao, tata.
Ne bih da ceo život provedem u nekoj kancelariji.
Izvini, nisam tako mislio. Ali to je posao za sitniš.
Celog života pokušavaš da uštediš 3 centa...
Poludeo bih. Hoću da uradim nešto veliko i važno.
Znaš, mislim da i mi radimo nešto važno.
Zadovoljavamo osnovne potrebe. Ljudi žele krov nad glavom.
Mi im pomažemo i to iz tih kancelarija. - Znam.
Bio sam prava škrtica... Većina mojih prijatelja je
završilo škole. Ako ne odem, osećam da ću pući.
U pravu si, sine. - Razumeš me, tata?
Ovaj grad nije za čoveka koji neće da puzi pred Poterom.
Ti si talentovan. Obrazuj se i beži odavde.
Hoćeš da te šokiram? Mislim da si sjajan.
Jesi li čula ovo, Ani? - Da.
Konačno je neko od vas to izgovorio!
Nedostajaće mi Ani.
Presvući ću se, pa odlazim na Harijevu zabavu.
Lepo se provedi.
Zdravo, Džordže! - Znate svi mog brata.
Upisaću ga na koledž.
Sem... Kako si? Kada si stigao? - Danas.
Malo se družim sa klincima. - Stari diplomac...
Zovu me "Stari Džo Koledž". Dakle, i ti ćeš uspeti?
Hari, tebe tražim. Trener zna sve o tebi.
Hteo je da saznam da li ćeš i ti doći.
Prvo moram da zaradim. - Budi brz.
Trebaju nam takvi, a ne ovi polovnjaci.
Džordže, srećan povratak! - Kako ste?
Bazen ispod ovog poda je bila sjajna ideja.
Hari, Seme, zabavite se. Ima mnogo lepih devojaka.
Zdravo, Vajolet! - Zdravo... - Džordže...
Marti! - Seme, Hari... Učini mi uslugu.
Sećaš se moje sestre Meri? - "Marti, mama te zove!"
Pleši sa njom. - Ionako mi je čudno sa ovom decom.
Molim te, samo jedan ples. - Ne dugo, Marti!
Neću da budem dadilja... - I neko me je sapleo.
Inače bih pobedio u trci.
Pokušao sam da saznam ko je to bio...
Sećaš se Džordža? Ovo je Meri. Vidimo se...
Da nastavim...
To je moj ples! - Prestani da gnjaviš ljude!
Zdravo! - Zdravo.
Gledaš me kao da me ne poznaješ. - Tako je.
Svakog dana se srećemo. - Ne, to je mala Meri Heč.
Veliko takmičenje u plesanju "Čarlstona"!
Na podijumu ostaju oni koje sudije ne dodirnu.
Krenimo!
Nisam baš dobar u ovome. - Ni ja.
Šta možemo da izgubimo?
Ti si sjajna!
Šta je, Otelo? Ljubomoran si?
Znaš li da je ispod ovog poda bazen?
A ovo dugme iza tebe učini da se pod pomeri...
A znaš li i da Džordž Bejli igra baš iznad otvora?
A ja imam ključ...
Odmaknite se!
Podržavaju nas! Mora da smo dobri!
Izlazite!
Kao orgulje.
Rekao sam Hariju da sam mislio da ću se dosađivati.
Trebalo je da vidiš svlačionicu.
Zbog ove odeće sam morao da nokautiram trojicu.
Daj mi tu mokru odeću. - I ja izgledam tako šašavo?
Nisam baš neki fudbaler. A ti izgledaš divno.
Da mogu, rekao bih da si najlepša devojka u gradu.
Zašto ne kažeš? - Možda i hoću.
Koliko imaš godina? - 18. - Već?
A prošle godine si imala 17. - Premlada ili prestara?
Baš kako treba. Lepo ti stoje te godine.
Izgledaš starije bez odeće. Mislim, bez ove haljine.
u stvari, mlađe...
Moj voz, molim... - Tako sam trapav!
Vaš vagon, milostiva...
Možete da mi poljubite ruku.
Meri...
Onda ću da gađam kamenom Granvilovu staru kuću.
Nemoj, volim tu kuću.
Poželiš nešto, pa slomiš neki prozor.
Nemoj, tako je romantična. Volela bih da živim u njoj.
Tamo? Ne bih tamo živeo ni kao duh. Gledaj...
Drugi sprat...
Šta si poželeo? - Celu hrpu želja.
Znam šta ću i sutra, i prekosutra i sledeće godine.
Otrešću prašinu ovog grada sa sebe i idem da vidim svet.
Italija, Grčka, Partenon, Koloseum...
Onda idem na koledž da proverim šta znaju.
A onda ću da gradim.
Aerodrome i nebodere od 100 spratova.
Gradiću ogromne mostove. I ti ćeš da gađaš?
Nije loše!
Šta si ti poželela?
Šta si poželela? - Ako kažem, možda se neće ostvariti.
Šta hoćeš? Šta? Mesec?
Samo reci, i dovući ću ga. Nije loša ideja.
Pokloniću ti Mesec. - Uzeću ga. A šta onda?
Progutaćeš ga, on će se rastopiti,
a njegovi zraci će izbijati kroz tvoje prste, kosu...
Mnogo pričam? - Da!
Zašto je ne poljubiš? - Molim?
Poljubi je, umesto što je gnjaviš blebetanjem!
Hoćete da je poljubim? - Mladost se troši na pogrešne!
Vratite se, gospodine! Pokazaću vam poljubac
od kojeg će ponovo da vam izraste kosa!
Predajem se. Gde si? - Ovde, u grmlju.
Hvataj... Čekaj malo! Šta to radim?
Ovo je veoma zanimljiva situacija. - Daj mi ogrtač!
Ovakve stvari se ne događaju svakog dana.
Daj mi ogrtač! - Bar ne u Bedford Folsu...
Ovo zahteva malo razmišljanja. - Džordže, daj taj ogrtač!
Čitao sam o ovakvim stvarima. - Sram te bilo!
Ispričaću ovo tvojoj majci! - Ona je odmah iza ugla.
Zvaću policiju! - Oni su čak u gradu.
Bili bi na mojoj strani. - Vrištaću!
A da prodajem karte?
Da bi dobila ogrtač... Setio sam se!
Da se dogovorimo, Meri.
Džordže, brzo! Tvoj otac je imao infarkt. - Šta?
Meri, izvini, moram da idem! - Požuri. - Zvali ste lekara?
Da, Kembel je tamo.
To je sve. Znam da žuriš na voz. - Da, taksi me čeka.
Džordž nije otišao u Evropu da bi ovde sredio stvari.
Srećno u školi.
A sad, prava svrha sastanka. Izbor zamene za Pitera Bejlija.
Imam nešto da kažem! - Trenutak! - Šta da čekam?
Gradu nije neophodna ova ustanova.
Zbog toga, hoću da se ustanova rasformira.
Poteru, prljavi... Džordže, jesi li čuo tog...
Prerano je govoriti o zatvaranju ustanove.
Piter je umro pre 3 meseca. Podržavam gospodina Potera.
Onda zahtevam da se povuku dvojica izvršnih upravnika.
Svi želimo da izrazimo tugu zbog Piterove smrti.
Njegova vera i predanost su vodili ovu organizaciju.
I više! Piter Bejli je u stvari bio ova ustanova.
Baš lepo, pošto si ga ti i oterao u grob!
Piter nije bio poslovan čovek. To ga je ubilo.
Ne želim da ga omalovažim. Bio je čovek visokih ideala.
Ali su ideali bez razuma mogli da unište grad.
Pogledajte pozajmicu za Erni Bišopa...
Taj momak je danguba. Taksira po ceo dan.
Znam banku koja je odbila da ga kreditira.
Došao je i mi mu gradimo kuću vrednu 5.000 dolara!
Zašto? - To ću ja srediti. Tu su svi papiri.
Lično garantujem za njega. - To ti je prijatelj? - Da.
Ako igraš bilijar sa nekim odavde, dobićeš kredit...
Gde nas to vodi?
Nezadovoljni lenjivci umesto radničke klase...
Samo zato što par sanjara kao što je Piter Bejli
puni glave takvima gomilom nemogućih ideja.
Trenutak, gospodine Poter!
U pravu ste da moj otac nije biznismen.
Ne znam zašto je uopšte i osnovao ovu firmu.
Ali niko ne sme da sumnjiči njegov karakter.
Za 25 godina, otkako su on i ujka Bili osnovali firmu,
nikada nije mislio na sebe. Nije imao novca da školuje
mene ili brata, ali je pomogao nekolicini da pobegnu
iz vaših udžerica. Šta je u tome loše?
Svi ste biznismeni. Zar su zbog toga lošiji potrošači?
Vi ste im rekli da čekaju, štede i ne misle o kućama.
Šta da čekaju? Da im deca odrastu i odu od njih?
Znate li koliko treba da se uštedi 5.000 dolara?
Taj ološ o kojem pričate rade, plaćaju, žive i umiru.
Zar je greška obezbediti im pristojnu sobu i kupatilo?
Za mog oca su ljudi bili ljudska bića,
a za vas, frustriranog starca, ljudi su stoka.
Umro je bogatiji nego što ćete vi ikad biti.
To me ne zanima! Ja pričam o ovoj firmi!
Vi pričate o nečemu što ne možete da zgrabite.
A to vas muči. Previše sam rekao.
Vi ste uprava, uradite kako hoćete.
I još nešto... Ova firma treba gradu bar zbog toga
što je jedino mesto gde ljudi ne moraju da puze pred Poterom.
Dirljive koještarije... Hoću da završimo posao.
Džordž je ućutkao tog matorog brbljivca!
Šta je bilo? Čuli smo galamu.
Firma se zatvara posle 25 god. Kako došla, tako i otišla...
Da još čekam? - Da, odmah stižem.
Pobeći će ti voz! - Šta se tamo dešava?
Prekidaju posao, pa šta? Naći ću drugi posao.
Imam samo 55 godina! - 56... - Hajde...
Nećeš da propustiš koledž, zar ne? - Džordže!
Nadglasali su Potera. Hoće da nastavimo.
Imaju jedan uslov. To je najbolji deo...
Hoće da Džordž bude upravnik umesto svog oca.
Ali ujka Bili... - Možeš da ga zadržiš.
Ti si upravnik! - Da razjasnimo...
Odlazim. Idem u školu. U jka Bili je čovek za vas.
Ali glasaće za Potera!
Znam, nije otišao. - Da. I ne samo to.
Dao je školarinu svom bratu i poslao ga na koledž.
Hari je postao fudbalska zvezda.
A šta je bilo sa Džordžom? - Ostario je 4 godine
čekajući da se Hari vrati i preuzme firmu.
Ima mnogo posla za nekoga ko voli da putuje.
Naftna polja u Venecueli... Traži se iskusan građevinar.
Jukon... Traži se iskusni mašinac.
Evo zvižduka! Znaš li koja su tri najuzbudljivija zvuka?
"Doručak je na stolu, ručak je na stolu, večera..."
Zvuk sidrenog lanca, motor aviona i zvižduk voza.
Evo profesora. Profesor Sveamerički Bejli!
U jače, nisi se promenio. - Ovde se niko ne menja.
Tako mi je drago! - Gde je majka? - Kuva.
Trenutak... Džordže, ovo je Rut.
Rut Dejkin. - Rut Dejkin Bejli!
Rekao sam da imam iznenađenje. Evo ga. To je moja supruga.
Vidi, vidi... Supruga! - Drago mi je, čestitam.
Šta to radim? - Pa oni su venčani!
Zašto nikome nisi rekao?
Stvarno ste u braku? - Zašto se tako lepa devojka
udala za mog brata glavonju? - Zbog koristi.
Moj otac mu nudi posao. - Dobio je i posao uz tebe?
U vezi tog posla... Nisam rekao da ga prihvatam.
Ti već četiri godine čekaš da se vratim.
Neću da te izneverim. Zaboravio sam torbe!
Hari stalno priča o tebi. - Šta je sa tim poslom?
Moj otac ima fabriku stakla u Bafalu.
Hoće da Hari radi istraživanja. - To je dobar posao? - Veoma.
Bez velike zarade, ali ima budućnost.
Hari je sjajan istraživač. Moj otac ga obožava. - A i ti?
Čekaj!
Gotovo!
Osećam se sjajno! Mogao bih da pljunem Poteru u oko.
A mislim i da hoću! Šta si rekao?
Možda je bolje da idem kući. Gde mi je šešir?
Hvala, Džordže. Koji je moj? - Srednji.
Hoćeš li mi pokazati smer? Prijatelju iz firme...
Okreni se ovako, i samo pravo...
Dobro sam!
Ovo je bilo besplatno. Kako ti se sviđa? - Divna je.
Izgleda da vrti Harija oko malog prsta.
Bar ga drži dalje od Bedford Folsa.
Znaš li da se Meri Heč vratila iz škole?
Došla je pre tri dana.
Fina je to devojka.
Tip koji može da ti pomogne da nađeš odgovore.
Prestani da mumlaš.
Reci mi jedan razlog da ne zoveš Meri.
Sem Vejnrajt. On je lud za njom.
Ali ona nije za njim. - Pričali ste o tome? - Ne.
Pa, kako znaš? - Imam oči.
Uvek se zarumeni kada si u blizini.
Osim toga, Sem je u Njujorku, a ti si ovde.
Sve je dozvoljeno u ratu i ljubavi... - Ne znam za rat.
Čitam te kao knjigu. Hoćeš da me se rešiš?
Evo šešira. Gde žurim?
U redu, mislim da ću poći da nađem devojku.
Hoćeš li mi pokazati pravi smer?
Tamo...
Laku noć, gospođo Bejli.
Izvinite me. - Čekaj...
Mislim da sam našla partnera. Ali ne idite, za svaki slučaj.
Čekaćemo te, dušo.
Zdravo, Džordži. - Zdravo, Vi...
Šta radiš? - Ništa.
Gde ideš? - Verovatno ću završiti u biblioteci.
Zar se nikada ne umoriš da čitaš o svačemu?
Da. Šta ti planiraš? - Baš ništa.
Raspoložena si za zabavu? - Šta ćemo raditi?
Hajdemo negde da se izujemo i hodamo bosi po travi.
Možemo do slapova. Divni su na mesečini.
Tamo je bazen, možemo da plivamo.
Pa ćemo se popeti na breg i gledati izlazak Sunca.
Ostaćemo tamo celu noć. To će biti skandal...
Poludeo si? Da hodam bosa po travi?
Do planina ima 10 milja! - U redu, zaboravi.
Šta radiš? Stražariš? - Slučajno sam prolazio...
Primetila sam. Jesi li se odlučio?
Molim? - Da li si odlučio? - Šta? - Da li ćeš ući!
Tvoja mama je zvala i rekla da dolaziš u posetu.
Zvala je? Otkud ona zna? - Nisi joj ti rekao?
Nisam nikome rekao. Slučajno sam prošetao.
Pošao sam u šetnju, to je sve.
Biću dole, majko. - U redu.
Ulaziš ili ne? - U redu, na kratko...
Nikome nisam rekao da dolazim ovamo.
Kada si se vratila? - U utorak.
Odakle ti ta haljina? - Sviđa ti se? - U redu je.
Mislio sam da ćeš otići u Njujork kao i svi ostali.
Radila sam malo tamo, ali mislim da sam nostalgična.
Nostalgična? Zbog Bedford Folsa?
Da, i moja porodica... Jednostavno, sve.
Hoćeš da sedneš? - U redu, na kratko.
I dalje ne razumem. Nikome nisam rekao da dolazim.
Hoćeš da odeš? - Ne, ne želim da budem nepristojan.
Sedi, onda. - Šta je ovo?
Neka šala?
Ovde još uvek miriše na borove iglice. - Hvala.
Šta je?
Baš je lepo ono za Harija i Rut, zar ne?
Da, u redu je. - Zar ti se ne sviđa?
Naravno da mi se sviđa. Divna je.
Samo te ne oduševljava ideja o braku?
Brak je za Harija, Martija, Sema i tebe.
Meri, ko je tamo sa tobom? - Džordž Bejli, mama.
Šta on hoće? - Ne znam. Šta hoćeš?
Ja? Baš ništa. Ušao sam da se ugrejem.
Nasilno vodi ljubav sa mnom! - Teraj ga kući, a ti ne izlazi!
Sem Vejnrajt je obećao da će te zvati iz Njujorka.
Šta misli tvoja majka? Nisam došao ovde da...
A zašto si došao? - Ti mi reci. Ti sve znaš.
Zašto ne odeš kući? - Tamo i idem!
Laku noć. - Laku noć!
Meri, telefon! To je Sem. - Javiću se.
Šta radiš kad ne čuješ?
Meri, on čeka!
Zaboravio sam šešir.
Zdravo, Seme! Kako si? - Divno je čuti tvoj glas.
To je tako lepo od tebe. Ovde je tvoj stari prijatelj.
Džordž Bejli. - Konzervativac Džordž?
Da, taj konzervativac. - Daj mi ga!
Trenutak, pozvaću ga.
On ne želi da priča sa Džordžom, glupačo.
Tražio ga je.
Sem hoće da te čuje.
Zdravo, Seme. - Baš si prijatelj!
Šta pokušavaš? Da mi otmeš devojku?
Kako to misliš? Niko ne krade ničiju devojku.
Evo ti Meri... - Neka podigne drugu slušalicu.
Mama drži drugu slušalicu... - Nije istina!
Čućemo ga oboje. Približi se. Slušamo, Seme...
Imam posao koji može sve da nas obogati.
Džordže, sećaš se one noći kada si mi rekao da si
negde pročitao kako se od soje pravi plastika?
Sećaš se?
Da, soja... - Mom ocu se svidela ideja.
Namerava da napravi fabriku kod Ročestera. Šta kažeš?
Zašto kod Ročestera? - Imaš li bolju ideju?
Pa, zašto ne ovde? Sećaš se stare fabrike?
Može da dobije i radnike. Ovde mnogo njih nema posla.
Tako? Reći ću mu. Znao sam da ćeš smisliti nešto.
Evo u čemu je stvar... Meri, i ti si u ovome.
Slušaj... Imaš li novca?
Novca? Da, malo... - Sve uloži u ovo.
Džordže, imam posao za tebe, osim ako još ne radiš tamo...
Ovo je najveći izum od radija, a ti ulaziš pravo u prizemlje.
Ovde sam.
Reci tom tipu da mu pružam životnu šansu.
Kaže da je to životna šansa.
Slušaj me! Neću plastiku, neću prizemlja!
Ne želim brak! Nikada i ni sa kim! Razumeš?
Radiću ono što hoću. A ti...
Evo ih!
Prvo Hari, a sada Džordž. Eni, mi smo matore cure.
Pričajte u svoje ime!
Ako neko od vas vidi nekoga nepoznatog, to sam ja.
Vidi! Neko vozi taksi... - Policajac Bert vam šalje ovo.
Da na mehurićima otplutate do sreće. - Vidi!
Gde idete na medeni mesec? - Gde? Pogledaj ovo...
Ovo ulažem. Prebroj, Meri. - Osećam se kao žena mafijaša.
Nedelja u Njujorku, pa nedelja na Bermudama.
Najviši hoteli, najstariji šampanjac,
najbogatiji kavijar, najvrelija muzika
i najlepša supruga. - Dovoljno! A onda?
Šta ćemo onda, dušo? - Posle toga, koga je briga!
Tako je!
Nešto čudno se događa u banci.
Nisam do sada video ovakvu trku.
Erni, ako imaš novac u banci, bolje da požuriš.
Džordže, hajdemo! - Samo trenutak...
Hajde da se ne zaustavljamo! - Odmah se vraćam.
Zdravo svima. Čarli, šta se događa?
Ne možete da uđete?
Šta je ovo, ujka Bili? Raspust?
Uđite svi, tako je.
Zašto ne sednete? Ima dovoljno mesta.
Raskomotite se.
Dođi na trenutak. - Zašto me nisi zvao?
Jesam, ali si već otišao. Ovo je nezgodno.
Šta se desilo? - Banka je pokupila našu pozajmicu.
Kada? - Pre sat vremena. Predao sam svu gotovinu.
Ali i dalje dugujemo. Uplašio sam se i zatvorio.
Ceo grad je poludeo.
Džordže, to je Poter.
Kruže glasine da si zatvorio vrata. Je li to istina?
Drago mi je što to čujem. Jesi li dobro?
Treba li ti policija? - Zašto?
Masa ume ponekad da bude veoma zla.
Džordže, pomoći ću ti u ovoj krizi.
Upravo sam garantovao bankama određenu svotu.
Zatvoriće na nedelju dana, pa će opet proraditi.
Preuzeo je banku.
Možda izgubim bogatstvo, ali garantujem i za tvoje ljude.
Samo im reci da mi donesu svoje deonice.
Plaćaću pola cene. - Ništa vam ne promakne?
Ovo će proći bez vas. - Ako zatvoriš pre 18:00,
nikada više nećeš otvoriti!
Je li venčanje bilo lepo? Želeo sam da budem tamo.
Sada možeš da skineš ovo.
Zapamtite da sve ovo nije crno kao što izgleda.
Imam novosti za vas. Upravo sam pričao sa Poterom.
Garantovao je gotovinu bankama.
Sledeće nedelje počinju da rade.
Moj novac je ovde! - Da li je tebi garantovao?
Ne, ovde nam Poter nije potreban.
Onda ću uzeti svoj novac.
Pogrešno ste shvatili. Novac ne stoji ovde, u sefu.
Novac nije ovde.
Tvoj novac je u Džoovoj kući, u kući Kenedijevih...
I u stotinama drugih! Pozajmio si im novac da grade,
a oni će ga vraćati... Zar ćeš da ih izneveriš?
Ja ovde imam 242 dolara. To nikoga neće uništiti.
U redu, Tome. Potpiši ovde. Dobićeš novac za 60 dana.
60 dana? - Na to si pristao kada si kupovao deonice.
Tome, jesi li uzeo novac? - Ne.
Poter plaća 50 centi deonicu od 1 dolara.
50 centi? - Da, u gotovini.
Šta ti kažeš? - Treba da se držite originalnog dogovora.
Dajte nam 60 dana. - Rendale... - Ideš kod Potera?
Bolje da dobijem pola nego ništa.
Čekajte!
Slušajte! Molim vas da ne činite to.
Ako se Poter dočepa firme, gotovo je sa kućama.
Već je preuzeo banke, autobuse, prodavnice...
Sada hoće i nas. A zašto? Jer mu se mešamo u posao.
Hoće da i dalje živite u straćarama i plaćate
onoliko koliko on odredi. Ti si živeo tako.
Zaboravio si koliko si plaćao za onu baraku?
Prošle godine kada nisi imao novac za ratu,
nisi izgubio kuću. Misliš da bi ti Poter to dozvolio?
Zar ne razumete šta se dešava? Poter ne prodaje, nego kupuje.
Zato što mi paničimo, a on ne.
Možemo da prođemo kroz ovo. Moramo da se držimo zajedno.
Moramo da verujemo jedni drugima.
Moj muž nije radio godinu dana.
Kako ću da živim dok se banke ne otvore?
Moram da plaćam lekara. - Ja hoću novac!
Koliko ti treba?
Imam 2.000 dolara!
Ovo će nas pokriti dok se banke ne otvore.
Tome, koliko ti treba? - 242 dolara.
Samo da se pokriješ... - Uzeću 242 dolara.
Evo... - Sa mnom si završio. - Još uvek nismo gotovi!
To je samo pozajmica! Ede? - Ja imam 300 dolara.
Koliko ti treba dok se banke ne otvore? - Recimo, 20.
Tako je... Gospođo Tomson, koliko vama treba?
To je tvoj novac. - Nije važno. Koliko?
20 dolara i da potpišem. - Nema potrebe. Znamo se.
Vratićete kada budete mogli. Gospođo Dejvis?
Mogu li da dobijem 17,50?
Naravno da možete. Imate li 50 centi?
Uspećemo! Neće nas zatvoriti!
Pet, četiri...
Tri, dva, jedan! Uspeli smo!
Zatvori ta vrata! Pogledaj, ostalo nam je 2 dolara!
Daj malo toga da proslavimo! Donesi čaše, Tili.
Mi smo finansijski čarobnjaci! - Ti Rokfelerovi...
Donesi nešto da odložim ovo. - Čuvaćemo ih kao pelcer.
Zdravica za mamu i tatu Dolar! Ako mislite da radimo,
bolje da brzo stvarate porodicu! - Da su bar zečevi...
Stavimo ih u sef da vidimo šta će se desiti.
Narode, cigare od venčanja... - Venčanje!
Zaboga, ja sam oženjen! Gde je Meri?
Moram na voz... Otišao je. Da li je Erni još uvek tu?
Poziv za tebe! - Nađi telefonom moju ženu!
Gospođa Bejli je na vezi. - Neću gospođu Bejli, nego ženu!
Da, to je moja žena. Javiću se odavde.
Draga, izvini.
Da dođem kući? Kakvoj kući? Ulica Sikamor 320?
Čija je to kuća? Hotel Voldorf?
To su posteri kompanije. Neće im se to svideti.
Hoćeš da te kaznim? Zar nisi ni malo romantičan?
Bio sam, ali sam se otarasio toga.
Kome je do paštete na medenom mesecu?
Trebaju nam lepa, romantična mesta.
Tamo gde Džordž želi da ide. - Berte, on stiže!
Hajde, brzo! On stiže! - Ko? - Mladoženja, krele!
Ovo je medeni mesec! - Šta su oni? Patke?
Namesti to, brzo! - Žurim!
Mladenački apartman
Zdravo... Dobro veče, gospodine.
Dobro došao kući, gospodine Bejli.
Meri, gde si...
Sećaš se kada smo slomili prozore na ovoj staroj kući?
Ovo sam poželela.
Divna si.
Martini, iznajmio si novu kuću? - Iznajmio?
Čujete li ga, gospodine Bejli? Kuća je moja!
Ja, Đuzepe Martini, imam svoju kuću!
Više nećemo živeti kao svinje u Poterovim barakama.
Uvešću decu u auto. - Hvala, gospodine Bejli.
Gospođo i gospodine Martini, dobrodošli kući.
Pogledaj Džordžija... Uvek drži govor.
To je Sem Vejnrajt. - Koga je briga?
Hleb... Da ova kuća nikada ne zna za glad.
So... Da život večno ima prijatan ukus.
I vino! Da radost i napredak traju večno!
Stupite u zamak Martinijevih!
Meni ovo ništa ne znači, ja samo skupljam novac za vas.
Ali više ne možete da se smejete Bejlijevom placu.
Kongresmen Blac je ovde. - Neka čeka! Nastavi.
Pre 15 godina ovde je bilo desetak kućica.
Veverice i cveće... Tamo sam lovio zečeve.
Pogledajte sada. Prelepe kućice.
Većina pripada krelcima koji su plaćali vama.
Vaš plac postaje divljina. Ti seljaci pobeđuju u borbi.
Čak i ako znaju da Bejlijevi nikada ništa nisu zaradili?
Svi Bejliji su glupani. Svaka od ovih kuća vredi
duplo više od uloženog novca. Da sam ja vi... - Nisi ja!
Mene se to ne tiče.
Ali ću se uskoro obratiti Džordžu Bejliju za posao.
Porodica Bejli me predugo gnjavi.
Dođite!
Stali smo da vidimo fabriku, pa nastavljamo ka Floridi.
Zašto ne krenu sa nama? - Naravno. Hajde sa nama.
Na žalost, nema mi bežanja. - Još uvek ideš glavom kroz zid?
Ponudio sam mu posao sa plastikom i odbio me je.
Ne podsećaj me. - Treba da krenemo.
Bilo mi je drago, Meri. - Vidimo se, Džordže.
Lepo se provedite. - Hvala što ste svratili.
Hvala. Sjajna cigara... - Da? Poslaću ti kutiju.
Saznaću pre ili kasnije, ali zašto ste me zvali?
Baš to mi se sviđa kod tebe.
Ja sam starac i većina ljudi me mrzi.
Ni ja njih ne volim, pa je sve u redu.
Dobro znaš da ja upravljam skoro celim gradom.
Osim firmom Bejlijevih. Znaš da sam hteo
da je preuzmem ili uništim, ali nisam uspeo u tome.
Ti si me sprečavao. u stvari, pobedio si me.
A za to je potreban ogroman trud.
Za vreme depresije smo samo nas dvojica sačuvali glave.
Ti si spasio tvoju firmu, a ja sve ostalo.
Većina ljudi bi rekla da ste ukrali sve ostalo.
To kažu zavidni. Sada sam bio vrlo iskren.
Da vidimo tebe...
Mlad čovek, 27-28 godina, oženjen, zarađuje
40 dolara nedeljno. - 45. - U redu.
Kada pomogneš svojoj majci, i platiš račune,
ostane ti 10 dolara, i to ako škrtariš.
Kada se pojave deca, ni to nećeš moći.
Da si običan seljak, mislio bih da ti ide dobro.
Ali Džordž Bejli nije običan seljak.
On je inteligentan, mudar, ambiciozan mladić koji
mrzi svoj posao, mrzi svoju firmu skoro kao ja.
I od rođenja želi da se osamostali.
Najpametniji mladić u oblasti
gleda kako njegovi prijatelji putuju,
a on je zarobljen i traći svoj život
izigravajući dadilju gomili žderača luka.
Je li to prava slika, ili sam preterao?
Šta hoćete da kažete? - Hoću da te zaposlim.
Mene? - Hoću da upravljaš mojim posedima.
20.000 dolara godišnje za početak, Džordže.
20.000 godišnje? - Živećeš u najlepšoj kući u gradu.
Kupićeš ženici lepu odeću, putovaćeš malo do Njujorka,
a ponekad i u Evropu. To ti ne bi smetalo? - Da smeta?
Ne pričate sa nekim drugim? Sećate me se? Džordž Bejli...
Da, tako je. Onaj čiji je brod upravo uplovio.
A ako ima mozak, ukrcaće se.
Zaboga...
A šta je sa mojom firmom? - Dođavola sa njom!
Plašiš se uspeha? Nudim ti trogodišnji ugovor
na 20.000 dolara i to od danas! Da ili ne?
Znam da sam često prihvatao prilike...
Mogu li da razmislim 24 sata? - Naravno.
Idi kući i popričaj sa ženom. - To bih voleo da uradim.
U međuvremenu, sastaviću ugovor. U redu?
U redu, gospodine Poter.
Samo trenutak...
Ne treba mi 24 sata, niti razgovor sa bilo kim.
Znam već sada. Odgovor je: Ne!
Sedite ovde i pletete tu svoju mrežu
i mislite da se svet okreće zbog vas. Nije tako!
U celoj stvari mi ličite na gadnog pauka.
To važi i za tebe!
To važi i za vas!
Živećeš u najlepšoj kući u gradu
Kupićeš ženi lepu odeću, putovaćeš u Njujork poslovno...
nekoliko puta godišnje, možda i u Evropu...
Znam šta ću raditi sutra, i prekosutra i sledeće godine.
Otrešću prašinu ovog malog grada sa sebe i idem da vidim svet.
A onda ću da gradim
aerodrome i solitere od 100 spratova.
Most dug čitavu milju...
Šta ti želiš, Mei? Želiš li Mesec?
Smo reci i dovući ću ga.
Meri Heč...
Zašto si se uopšte venčala sa ovakvim tipom?
Da ne ostanem baba-devojka. - Mogla si da se udaš za Sema.
Nisam htela nikoga. Hoću da moja beba liči na tebe.
Čak nismo imali ni medeni mesec.
Obećao sam ti... Tvoja, šta? - Moja beba.
Sediš na gnezdu? - Dohvatio si rodu umesto Meseca. - Rodu?
Misliš, ti si... Šta je? Dečko ili devojčica?
Sada sigurno znaš da Džordž nikada nije otišao iz Bedforda.
Nije valjda! - Meri je rodila dečaka.
A onda i devojčicu. Danonoćno je radila da bi
staru kuću Granvilovih pretvorila u dom.
Iz noći u noć, Džordž se kasno vraćao sa posla.
Poter ga je pritiskao.
Onda je izbio rat.
Mama Bejli i gospođa Heč su šile za Crveni krst.
Meri je rodila još dve bebe, ali je stizala i da radi.
Sem Vejnrajt se obogatio na delovima za avione.
Poter je postao šef regrutne komisije.
1- A...
Gauer i ujka Bili su prodavali ratno osiguranje.
Policajac Bert je ranjen u Severnoj Africi.
Odlikovan je Srebrnom zvezdom.
Taksista Erni se padobranom spustio u Francusku.
Marti je pomogao da se osvoji most Remagen.
A Hari Bejli ih je sve nadvisio.
Kao mornarički pilot, oborio je 15 aviona.
Dva su nameravala da se zabiju u vojne transporte.
A Džordž?
Zbog svog uha, on je ostao da se bori za Bedford Fols.
Sačekajte malo! Zar ne znate da se ratuje?
Upozoravao je na vazdušnu opasnost...
Prikupljao je hartiju, metal, gumu...
Kao i svi ostali, molio se i tugovao na parastosima.
Josife, pokaži mu šta se danas događa.
Dan pre Božića, oko 10:00...
Erni, pogledaj ovo!
Predsednik odlikovao Harija Bejlija
Momak sa sela odlikovan Medaljom časti
Opet će sneg... - Kako to misliš?
Pogledaj taj naslov! - Znam, to je sjajno.
Komandir Hari Bejli... - Gospodine Gauer, pogledajte.
Ovo je za tebe, a ovo za vas. Vidimo se...
Pazite da ne pogrešite neko slovo!
Čitajte sve o tome! - Hari zove iz Vašingtona!
Zove o našem trošku... - O našem? Naravno!
Sve za heroja!
Hari, krele jedan, čestitam ti.
Kako je majka podnela? Ma nemoj?
Mama je ručala sa predsednikovom ženom.
Samo da Marta čuje za to... - Šta su jeli? - Šta su ručale?
Treba da vidiš šta se tebi ovde sprema.
Mornarica će vratiti majku danas avionom. - Avionom?
U jak Bili? Je li stigao? - Stao je kod banke.
Nije tu, ali... - Džordže...
Taj čovek je opet ovde. - Koji čovek? - Inspektor...
Hari, pričaj sa Justisom. Odmah ću ja...
Dobro jutro. - Karter, finansijski inspektor.
Srećan Božić, gospodine. - I vama. - Svi smo uzbuđeni.
Moj brat je upravo dobio Medalju časti.
Predsednik ga je odlikovao. - To im je posao.
Imali ste dobru godinu? - Dobru?
Iskreno, švorc smo. - Baš smešno...
Uđite tamo, gospodine Karter. - Plaćate međugradski poziv...
Da prekinemo vezu? - Ne. Hoće da čuje ujka Bilija.
Voleo bih da završimo do večeras.
Hoću da Božić provedem sa porodicom.
Ne zameram vam. Uđite, odmah ćemo...
24. decembar.
8.000...
Srećan Božić, gospodine Poter! - Dobro jutro. Kakve su vesti?
"Hari Bejli odlikovan Medaljom časti."
To je jedan od Bejlijevih? Njih ne možeš ukrotiti!
Šta Džordž kaže na to? - Ljubomoran je.
Otpali su mu dugmići. On bi dobio dve medalje
da je išao u rat. - Slab sluh...
Neki ljudi moraju da ostanu kod kuća.
Nisu svi podlaci u Nemačkoj ili Japanu.
Dobro jutro, gospodine Bejli. - Dobro jutro.
Nešto ste zaboravili... - Molim?
Zaboravili ste nešto. - Šta? - Ulažete novac?
Naravno. - Običaj je da ponesete novac.
Da nije tamo?
Vrati me tamo. Požuri.
Hajde!
Vrati me.
Raskomotite se, doneću te knjige.
Zdravo, Vaj! - Mogu li da te vidim na trenutak?
Naravno.Uđi u kancelariju. Ujko, pričaj sa harijem!
Požuri, međugradski poziv... - Hari je na vezi!
Vaš rođak... evo.
Da, Hari, sve je u redu.
Treba da pregledam glavu... 8.000... mora da su tu negde.
Izvoli... - Da imam imalo karaktera, ja bih...
Treba ga imati mnogo da bi se napustio rodni grad.
Nemoj, Džordže... - Uzmi. Švorc si, zar ne?
Znam, ali... - Zar hoćeš da založiš krzno i šešir?
Hoćeš peške do Njujorka? I tamo se sve plaća.
To je pozajmica. Ja se time i bavim.
Naći ćeš neki posao. Srećno...
Drago mi je što poznajem Džordža Bejlija.
Pozdravi Njujork. - Hoću. - Javi se ponekad.
Srećan Božić. - I tebi, Džordže.
Gospodine Bejli... - Izvinite, odmah dolazim.
U jka Bili je tu? - Da unutra je.
Šta se događa? Tu nam je inspekcija!
Ovde je? - DA, traži da se... Šta je sa tobom? - Dođi...
Justis, dođi...
Jesi li sinoć video ujaka sa nekom gotovinom?
Brojao je novac pre zatvaranja.
Jesi li kupio nešto? - Ništa, ni žvaku!
Ponovićemo sve što si radio.
Stavio si koverat u džep? - Možda...
Možda ne važi! Moramo da nađemo novac!
Znaš li šta će se desiti ako ga ne nađemo?
Imaš li neko skrovito mesto u kući?
Pregledao sam celu kuću. Čak i sobe koje sam zaključao
kada sam izgubio Loru. - Slušaj me... Misli!
Ne mogu više da mislim. To boli.
Gde je novac, budalo matora? Znaš li šta to znači?
Bankrot, skandal i zatvor! Eto šta znači!
Neko od nas će u zatvor, a to nisam ja!
Zdravo, dragi. - Zdravo, tata.
Kako ti se sviđa? - Nazdravlje!
Doneo si venac? - Kakav venac?
Božićni, za prozor. - Ostavio sam ga u kancelariji.
Pada sneg? - Upravo je počeo.
Gde su ti kaput i šešir? - U kancelariji.
Šta se desilo? - Ništa. Sve je u redu.
Ti si veliki, možeš da staviš tu zvezdu...
Popuni tu prazninu...
Divno je ono sa Harijem. Mi smo slavni, Džordže.
Bilo je bar 50 poziva u vezi parade, banketa...
Tvoja majka je toliko uzbuđena...
Mora li to da svira? - Vežbam za zabavu, tata.
Mama kaže da ćemo i mi moći da pevamo.
Umeš li ti da pevaš? - Požuri i obrij se.
Porodice uskoro dolaze. - Ne želim ih ovde!
Hajde sa mnom do kuhinje. Moram da završim večeru.
Izvinite! - Težak dan?
Još jedan veliki dan za Bejlijeve...
Braunovi su kupili nov auto. Treba da ga vidiš...
Zar naš nije dovoljno dobar? - Jeste, tata. - Izvinite!
Zašto? - Podrignuo sam.
U redu, sad idi na sprat i proveri malu Zuzu.
Šta je sa Zuzu? - Prehladila se, u krevetu je.
Prehladila se na povratku iz škole. Dobila je cveće.
Nije htela da ga slomi, pa se raskopčala...
Upala grla? - Prehlada. Doktor kaže...
Bio je i doktor? - Nema razloga za brigu.
Ima li temperaturu? - Malo...
To je zbog ove kuće. Svi ćemo se razboleti.
Kao da živimo u frižideru.
Zašto moramo da ostanemo u ovom gradu?
Šta nije u redu? - Ništa nije u redu!
Ovo je srećna porodica? Zašto imamo ovoliko dece?
Tata, kako se piše "tamjan"? - Ne znam. Pitaj majku.
Gde ćeš? - Da vidim Zuzu. - Pišem jedan komad za sutra.
Zdravo, tata! - Šta se tebi desilo?
Dobila sam cvet. - Gde si pošla?
Da zalijem cvet. - Daj meni, ja ću...
Vidi, tata! Zalepi to! - U redu, daj...
Sredićemo ovo...
Evo, kao nov je. A sad, da ga zalijemo.
Hoćeš da mi učiniš nešto? - Šta? - Odspavaj malo.
Ne spava mi se. Hoću da pazim na cvet.
Znam, ali ako spavaš, možeš da sanjaš.
I to ceo vrt. - Zaista?
Telefon!
Da, ovde gospođa Bejli.
Hvala, gospođo Velč. Biće sve u redu.
Doktor kaže da će ustati na vreme za božićnu večeru.
To je njena učiteljica? Daj je meni...
Gospođo Velč? Ovde Džordž Bejli, Zuzuin otac.
Kakav ste vi učitelj kada je šaljete kući polu golu?
Zbog vas će dobiti zapaljenje pluća!
Zato plaćamo porez?
Za takve glupe učitelje koji ne brinu o deci?
Moja deca možda nisu najbolje obučena...
Ta glupa... - Gospođo, hoću da se...
Spustila je slušalicu. - Srediću ja nju!
Halo? Ko je to?
Gospodin Velč? Baš fino!
Reći ću vam šta mislim o vašoj ženi!
Pusti me da sredim ovo!
Hoćete? U redu, kad god se budeš osećao muško...
Kako se piše "aleluja"? - Nisam ja rečnik! Prestani!
Još nisi naučila tu glupost? Prestani da ponavljaš to!
Žao mi je, Meri...
Džejni, izvini...
Nisam tako mislio. Nastavi da vežbaš.
Pite, i tebi dugujem izvinjenje. Izvini.
Šta si pitao? - Ništa, tata.
Šta je svima? Džejni, rekao sam ti da vežbaš!
Zašto mučiš decu?
Bedford 247... - Tata je u nevolji? - Da.
Da se molim za njega? - Da, uporno... - I ja?
I ti, Tomi. U jače Bili?
U nevolji sam, gospodine. Treba mi pomoć.
Nekom slučajnošću, račun je ostao prazan.
Inspektor je došao baš danas. Treba mi odmah 8.000.
To su hteli novinari? - Novinari? - Da.
Zvali su me iz tvoje firme. Neki tužilac te je tražio.
Molim vas, pomozite mi.
Znate li šta to znači za moju porodicu?
Platiću vam svaku kamatu. Ako želite moju firmu...
Da to nije neka greška u knjigama?
Ne. Izgubio sam 8.000 dolara. Ne mogu da ih nađem!
Izgubio si 8.000? - Da.
Obavestio si policiju? - Nisam želeo publicitet.
Hari sutra dolazi... - To će baš poverovati...
Šta si radio? Prao novac? - Ne, nisam. - Neka žena?
Svi u gradu znaju da si Vajoleti Bik dao neki novac.
Šta? - Zašto si došao kod mene?
Zašto nisi pozajmio od Sema Vejnrajta?
On je u Evropi. - A tvoji drugi prijatelji?
Oni nemaju taj novac. Jedino vi možete da pomognete.
Odjednom sam važan... Kakvo mi je osiguranje?
Imaš li neke deonice? - Ne.
Ugovori, nekretnine, bilo šta? - Životno osiguranje.
Polisa na 15.000 dolara. - Koliko je otplaćeno?
500 dolara. - Toliko? A tražiš mi 8.000!
Pogledaj se... Uvek si bio nadmen.
Hteo si da osvojiš svet.
Jednom si me nazvao frustriranim starcem.
A šta si ti osim frustriranog mladića?
Bedni službenik koji puzeći moli za pomoć.
Bez osiguranja, deonica... Samo bednih 500 dolara.
Više vrediš mrtav nego živ.
Zašto od one tvoje rulje ne tražiš pozajmicu?
Znaš li zašto? Najurili bi te iz grada!
Ali ću ti reći šta mogu da učinim za tebe.
Pošto je inspektor još tu, tražiću nalog za hapšenje.
Zloupotreba fondova, manipulacije, pranje novca...
Samo napred, Džordže!
Ne možeš da se sakriješ u ovakvom gradiću.
Bile? Ovde Poter...
Bože...
Dragi Oče...
Nisam baš vičan molitvama, ali ako si tamo,
i ako me čuješ, pokaži mi put.
Na ivici sam.
Pokaži mi put, Bože...
Jesi li dobro? Da te neko odveze kući?
Zašto toliko piješ, prijatelju? Idi kući, gospodine Bejli.
Božić je... - Bejli? Koji Bejli?
Gospodin Džordž Bejli.
Proći ćeš gore ako se ponovo obratiš onako mojoj ženi.
Plakala je sat vremena!
Zar nije dovoljno to što uči tvoju glupu dečurliju?
Napolje! - Hoću da platim piće!
Zaboravi to! Izlazi! Udario si mog najboljeg prijatelja!
Dobro si, Džordže? - Ko je to bio?
Otišao je, ne brini. To je Velč.
Više neće ući ovde! - To mi je donela molitva...
Poslednji put je ušao ovde!
Gde mi je osiguranje? Evo ga... - Ne idi takav.
Ne osećaš se dobro. Sedi i odmori se. Ne idi!
Šta to radiš?
Pogledaj šta si uradio!
Moj pradeda je posadio to drvo.
Vrati se, pijana budalo! Skloni ovaj auto odavde!
Šta je s tobom? Gledaj kuda ideš!
Upomoć!
Nisam imao vremena da nabavim modernu odeću.
Ovo sam dobio od žene za moj poslednji rođendan.
Umro sam u tome.
I Tom Sojer se osušio...
Treba da pročitate Tvenovu novu knjigu. Sada je piše.
Kako si upao u reku? - Nisam upao.
Skočio sam da bih spasio Džordža. - Šta?
Da me spasiš? - Uspeo sam, zar ne?
Nisi obavio šta si hteo. - Šta? - Samoubistvo!
Ovde je nezakonito počiniti samoubistvo.
I tamo odakle ja dolazim... - Odakle dolaziš? - Sa Neba.
Moram brzo da radim. Zato sam uskočio.
Znao sam da ćeš pokušati da me spasiš.
To si i uradio, pa sam te tako spasio.
Dobar štos... - Krvari ti usna, Džordže.
Dobio sam ćušku kao odgovor na molitvu.
Ne, Džordže. Ja sam odgovor na tvoju molitvu.
Zato su me poslali ovamo. - Kako znaš moje ime?
Znam sve o tebi. Gledao sam kako odrastaš.
Ti si neki čitač misli? - Ne. - A ko si, onda?
Klarens Odbodi, A-2K. - Odbodi...
Šta znači to A-2K? - Anđeo druge klase.
Uzdravlje, dobri čoveče!
Šta li Martini stavlja o ona pića?
Šta je sa tobom? Šta si malopre rekao?
Zašto hoćeš da me spasiš? - Zato su me poslali.
Ja sam tvoj anđeo čuvar. - Nisam ni malo iznenađen...
Besmislena je bila pomisao da se ubiješ zbog novca.
8.000 dolara... - Baš tako. Otkud znaš sve to?
Rekao sam ti. Ja sam tvoj anđeo čuvar.
Znam sve o tebi.
Ličiš baš na anđela koji meni pripada.
Pomalo pali anđeo... Šta ti je sa krilima?
Još ih nisam zaradio. Zato sam anđeo druge klase.
Ne znam da li bih voleo da me vide sa anđelom bez krila...
Moram da ih zaslužim, a ti ćeš mi pomoći.
Naravno. Kako? - Pustićeš da ti pomognem.
Možeš da mi pomogneš samo na jedan način.
Da nemaš slučajno 8.000 dolara kod sebe?
Ne, na Nebu se ne koristi novac.
Da, to stalno zaboravljam. Ovde je prilično koristan.
To sam saznao kasno. Više vredim mrtav nego živ.
Ne smeš tako da pričaš.
Sa tim stavom, nema ništa od mojih krila.
Ne znaš šta si sve uradio. Da nije bilo tebe... - Da...
Svima bi bilo bolje. I ženi i deci i prijateljima.
Prijatelju, nađi nekog drugog. - Ne razumeš...
Dobio sam zadatak... - Umukni, molim te!
Ovo neće biti lako...
Još uvek misliš da će svi biti srećniji, ako se ubiješ?
Ne znam. Verovatno si u pravu.
Možda bi bilo najbolje da se nisam ni rodio.
Šta? - Voleo bih da se nisam ni rodio!
Ne smeš tako da pričaš.
Samo trenutak... To je ideja. Šta mislite?
Da, to ću da uradim.
Čuli smo tvoju želju. Nikada se nisi rodio.
Ne morate da pravite toliku gužvu!
Šta si rekao? - Nisi se rodio. Ne postojiš.
Nemaš nikakvih briga, nikakvih obaveza...
Ne treba ti 8.000 dolara i šerif te ne traži.
Reci mi još nešto na ovo uho. - Naravno da čuješ.
Od detinjstva nisam čuo na to uho...
Mora da je od hladne vode. - Ni usna ti ne krvari.
Vidi ti to... Šta se desilo?
Sneg više ne pada. Šta se dešava?
Treba mi dobro piće. Hoćeš da popiješ nešto?
Čim se odeća osuši... - Suva je.
Toplije je nego što sam mislio. Hajde, obuci se.
Idemo do mog auta...
Ja ću da idem, a ti leti. - Ne mogu, nemam krila. - Da...
Šta je? - Nema mojih kola. Ovde sam ih ostavio.
Ti nemaš auto! - Imao sam. Baš ovde.
Neko ga je pomerio... Izvinite...
Gde je moj auto? - Molim?
Moj auto koji je udario u vaše drvo... - Koje drvo?
Ovo drvo. Udario sam u njega. Napravio sam veliki rez...
Mora da si negde pogrešio. Zabrinuo si me.
Ovo je najstarije drvo u Potersvilu. - Potersvil?
Mislite, Bedford Fols? - Potersvil!
Misliš da ne znam gde živim? Šta je s tobom? - Sa mnom?
Neko je pošašavio. Ja, on... ili ti. - Ja nisam.
Možda je auto kod Martinija. Hajde, Gabrijele... - Klarens.
Samo uđi. Martini je moj prijatelj.
Hajde da sednemo...
Nik, gde je Martini? - Hoćete martini? - Ne.
Gde je Martini, tvoj gazda? - Ja sam ovde gazda.
Hoćete piće ili ne? - Dupli burbon, brzo.
Za vas? - Baš razmišljam...
Baš dugo nisam... - Gospodine, čekam da se odlučite.
Dobar si ti... Razmišljao sam o flambiranom rum-punču.
Ne, nije toliko hladno... Samo trenutak.
Setio sam se. Kuvano vino... Mnogo cimeta, malo karanfilića.
Hajde, živahno... - Ovde točimo žestoka pića.
Za one koji hoće da se brzo napiju.
Ne trebaju nam likovi radi atmosfere.
Je li to jasno, ili moram da upotrebim levicu?
O čemu priča? - Nik, daj mu što i meni.
On je u redu.
Šta mu je? Nikada ga nisam video takvog.
Viđaćeš mnoge čudne stvari.
Znaš, brinem se za tebe. Imaš li gde da spavaš? - Ne.
Nemaš? Imaš li novca? - Ne.
Nije čudo što si skočio u reku.
Skočio sam da tebe spasim i da dobijem svoja krila!
Nekome je upravo uspelo. - Šta?
Kad god čuješ zvono, neki anđeo je dobio krila.
Mislim da je bolje da ovde ne pominješ ta krila.
Zašto? Ne veruju u anđele?
Pa, veruju... - Zašto bi se iznenađivali kada ga vide?
Nikada nije odrastao... Koliko imaš godina? -293.
Sledećeg maja... - Sad mi je dosta!
Napolje, vas dva dripca! Kroz vrata ili prozor!
Nik, šta nije u redu? - I zašto me zoveš Nik?
Tako ti je ime! - Kakve to veze ima?
Ne poznajem te.
Rumi, dođi...
Zar ti nisam rekao da ne prosjačiš ovde?
Gospodine Gauer... To sam ja, Džordž Bejli!
Zar me ne poznajete? - Ne.
Izbaci ga. - Gospodine Gauer...
Zar to nije gospodin Gauer, apotekar?
To je još jedan razlog da mi se ne sviđaš.
Proveo je 20 godina u zatvoru jer je otrovao dete.
Mora da si i ti zatvorska ptičica.
Pokaži gospodi vrata. - Ovuda, gospodo...
Ostanite napolju!
Vidi, poklanjam krila!
Vidiš, nisi bio tamo da sprečiš Gauera
da stavi otrov u te pilule.
Kako nisam? Jasno se sećam...
Šta se ovde događa?
Ovo treba da je Martinijevo!
Ko si ti? - Rekao sam ti, Džordže.
Ja sam tvoj anđeo čuvar. - Da, to si mi rekao.
Šta si još? Hipnotizer? - Naravno da nisam.
Zašto onda vidim ove čudne stvari?
Zar ne razumeš? Zato što nisi ni rođen.
Ako nisam rođen, ko sam ja? - Niko.
Nemaš identitet. - Kako to? Ja sam Džordž Bejli!
Ne postoji Džordž Bejli! Nemaš ličnu kartu,
nemaš vozačku dozvolu, nemaš osiguranje...
Nisu ni tu. - Šta?
Zuzuine latice...
Dobio si veliki poklon. Šansu da vidiš
kakav bi svet bio bez tebe.
Čekaj malo...
Ovo mora da je nekakav čudan san.
Doviđenja, odoh kući. - Kakvoj kući?
Umukni! Prekini! Lud si, eto šta mislim!
Izluđuješ i mene. Priviđaju mi se stvari.
Idem da vidim svoju ženu i porodicu, razumeš? Idem sam!
Kako mi ide, Josife? Hvala.
Ne, nisam popio piće!
Gde je preseljena firma? - Kakva firma?
Bejlijeva firma! - Davno je prestala da radi.
Taj mornar laže! Poznajem sve glavne ljude u gradu!
Isteraće vas iz policije! - Vajolet!
To je Vajolet Bik! - Znam ko je!
Prošetaj, gubi se!
Erni, vozi me kući. Počinjem da ludim.
Gde živite? - Ne počinji i ti! Znaš!
Ulica Sikamor 320. Požuri! - Sikamor 320? - Da, hajde.
Pomozi mi. Izgleda da sam popio nešto pokvareno.
Ti si Erni Bišop, živiš na placu Bejli.
Viđaš se sa mojom ženom? - Bio sam u tvojoj kući!
Živim u baraci na Poterovom placu.
Moja žena je otišla i odvela dete.
Nikada te nisam video. - Požuri, vozi me kući!
Zar ovde? - Naravno! - Tu već 20 godina niko ne živi.
Šta je, Erni? - Bolje da motrimo na ovoga.
Tomi, Pite, Zuzu, gde ste? - Nisu ovde. Ti nemaš decu.
Gde su? - Podigni ruke! Bez naglih pokreta!
Izađite odatle! - Berte! Hvala Bogu što si tu!
Šta se desilo sa kućom? Gde su Meri i deca?
Pazi na njega! - U čemu je stvar?
Pevali ste nam sa verande kada smo se venčali!
Bolje da idem. - Hajdemo kod lekara.
Biće sve u redu. - Vozi me kod majke!
Ovaj tip... Kaže da je anđeo. Pokušao je da me hipnotiše.
Mrzim ovo, ali...
Beži, Džordže!
Josife! - Umukni!
Gde je nestao? Bio je ovde!
Treba mi piće... - Gde je nestao?
Pomozi da ga nađem!
Majko... - Majka? Šta hoćeš?
Mama, ja sam, Džordž. Mislio sam da me se sećaš.
Koji Džordž? Nemam slobodnih soba.
Pomozi mi, molim te. Nešto strašno mi se događa.
Svima se nešto događa. Hoću da ostanem dok ne prođe.
Šta da prođe? Ne primam strance!
Ali ja sve znam! Tvog brata Bilija...
Poznaješ ga? - Naravno!
Kada si ga video? - Danas! - Lažeš!
U ludnici je, otkada je izgubio posao.
A i tebi je tamo mesto.
Čudno, zar ne?
Život svakog čoveka je povezan sa nekim drugim životom.
Kada neko nedostaje, ostaje velika rupa.
Ti si me začarao! Izvući ću se.
Znam i kako...
Martini je poslednji čovek sa kojim sam razgovarao.
Znaš li gde živi? - Na Bejli placu!
Siguran si da je ovo Bejli plac?
Više ništa nisam siguran. Trebalo bi da bude.
Ali gde su kuće? - Nisi bio tu da ih izgradiš.
Tvoj brat Hari je propao kroz led i udavio se.
To je laž! Hari je bio u ratu!
Spasio je sve ljude iz tog transporta.
Svi su umrli.
Hari nije bio tamo da ih spasi, jer ti nisi spasio njega.
Vidiš, Džordže? Imao si lep život.
Zar ne vidiš kakva bi greška bila da to odbaciš?
Klarense... - Da? - Gde je Meri?
Ne mogu... - Ne znam kako znaš, ali mi reci!
Ne treba to da pričam. - Molim te.
Neće ti se svideti. - Gde je ona?
Ona je stara gospođica. Nikad se nije udala.
Gde je ona? - Upravo se približava biblioteci.
Mora da postoji lakši način da dobijem svoja krila.
Ja sam! Zar me ne znaš? - Ne! Pusti me!
Ne radi mi to!
Gde su nam deca? Potrebna si mi!
Zaustavite ga!
To je moja žena!
Nećeš! - Zovite policiju!
Neka ga neko mlatne! - Donesite ludačku košulju!
To si ti!
Odmaknite se!
Klarense, pomozi mi! Vrati me!
Nije mi važno šta se meni događa!
Vrati me mojoj ženi i deci! Pomozi mi, molim te!
Hoću da ponovo živim.
Bože, molim te, dozvoli da opet živim.
Jesi li dobro? U čemu je stvar?
Skloni se, ili ću da te opet udarim! - Zašto urlaš?
Bert, ti me poznaješ? - Šališ se?
Tražim te po celom gradu. Video sam tvoj auto...
Usna ti krvari. Sigurno si dobro?
Usna mi krvari, Berte! Krvari!
Latice... Tu su! Šta kažeš na to?
Srećan Božić!
Zdravo, Bedford Fols!
Srećan Božić!
Srećan Božić, bioskope!
Srećan Božić, robna kućo!
Srećan Božić, divna, stara firmo!
Srećan Božić, gospodine Poter!
I tebi, u zatvoru. Idi kući, čekaju te!
Zdravo, inspektore! - Gospodine, imate deficit...
Znam, 8.000 dolara. - Imam ovde papir...
Nalog za moje hapšenje. To je sjajno! Idem u zatvor!
Novinari? Gde je Meri? Vidi ovu staru kuću!
Videli ste moju ženu? - Srećan Božić, tata. - Deco!
Mogao bih da vas pojedem. Gde je vaša majka?
Otišla je da te traži. - Tata! - Zuzu!
Kako si, lutko mala? - Dobro! Nemam temperaturu.
Jesi li stvarna?
Nemaš pojma šta mi se desilo.
Hajdemo dole... Oni stižu.
Hajdemo ovamo...
Stanite pored jelke i ne mrdajte.
Čujem ih, dolaze. To je čudo!
Šta se događa? - Ko to dolazi?
Uđi, ujače Bili.
Sve je ovde...
Meri je rekla ljudima da si u nevolji.
Prikupili su novac po celom gradu.
Niko ništa nije pitao. Nikad nisi video tako nešto.
Evo, Džordže. Srećan Božić!
Stiže još toga...
Slomio sam i džuboks.
Podigao sam cene...
Neću da odem. Predomislila sam se.
Štedela sam novac za razvod ako se ikada udam.
Zbog tebe imam svoju kuću.
Trenutak! Tišina!
Vidi ovo... Iz Londona je.
"Gospodin Gauer je javio da ti treba gotovine.
Dao sam nalog da ti uplate 25.000 dolara.
Srećan Božić, Sem Vejnrajt
Gospodine Martini, šta je sa vinom?
Hari Bejli!
Džordže, krele matori...
Vozio sam najbrže što mogu. Izleteo je u mećavu...
A banket u Njujorku?
Otišao sam kada sam primio telegram.
Zdravica! Mom bratu Džordžu, najbogatijem čoveku u gradu.
"Dragi Džordže, čovek ne može da propadne ako ima prijatelje.
Hvala ti za krila. Klarens"
Šta je to?
Božićni poklon od jednog dobrog prijatelja.
Pogledaj, tata! Učitelj kaže da kad god se čuje zvono,
jedan anđeo dobije krila. - Tako je.
Svaka čast, Klarense.
Preuzeto sa www.titlovi.com